ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" вересня 2022 р.           Справа№ 910/1767/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко О.В.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Шаптали  Є.Ю. 
 
за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 27.09.2022

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 

у справі № 910/1767/22 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Рей»
до Державного підприємства «Гарантований покупець»
про стягнення 668    036,74 грн
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі Рей» (далі - позивач, ТОВ «Енерджі Рей»)  звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі - відповідач, ДП «Гарантований покупець») про стягнення 668   036,74 грн, з яких 563 607,01 грн інфляційних втрат, 104   429,73 грн 3 % річних.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем Договору № 451/01 від 22.07.2019, позивач, як виробник, зобов`язався за «зеленим тарифом» продавати, а відповідач зобов`язався купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за «зеленим тарифом», та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим тарифом», затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641, на загальну суму 20   546 028,46 грн. Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2021 №910/17369/20 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Рей» задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Рей» суму основного боргу в розмірі    19 250 934, 96 грн, 3% річних в розмірі 172 436, 06 грн, інфляційні втрати в розмірі 82 979, 13 грн пеню в розмірі 695 611, 65 грн, штраф в розмірі 1   347 565, 45 грн. Вказане рішення залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021.

Короткий зміст заперечень на позов
Відповідач в свою чергу, заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що позивачем здійснено не вірно розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки не враховано час з якого виникають обов`язки по сплаті грошового зобов`язання, зокрема, на думку відповідача вказані обставини підтверджують надані позивачем Акти купівлі - продажу, в яких відсутня дати отримання таких актів відповідачем. 
Разом з тим, відповідачем подано клопотання про зменшення 3 % річних та інфляційних втрат до 1 грн. Обґрунтовуючи подане клопотання відповідач вказує, що таке є державним підприємством, вказує про незадовільний матеріальний стан, військове положення в країні, у зв`язку з чим зменшились доходи відповідача, також звертає увагу, що порушення відповідачем зобов`язання не призвело до отримання збитків іншими учасниками господарських відносин. При цьому, відповідач просить суд врахувати позицію Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 № 910/9475/21, згідно якої судом було зменшено розмір штрафних санкцій, заявлених до стягнення з відповідача, з огляду на те, що таке є державним підприємством, а також те, що порушення зобов`язань не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 позовні вимоги задоволено повністю.
Стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Рей» 3% річних в розмірі 104 429,73 грн, інфляційні втрати в розмірі 563 607,01 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 10 020,55 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не повністю виконав свої зобов`язання з оплати електричної енергії у період з березня по липень 2020 та за вересень 2020, у зв`язку з чим позивач звернувся до Господарського осуду міста Києва з позовом про стягнення заборгованості.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2021 у справі №910/17369/20, залишеним без змін  Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Рей» задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець»    на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Рей» суму основного боргу в розмірі    19 250 934, 96 грн, 3% річних в розмірі 172 436, 06 грн, інфляційні втрати в розмірі 82 979, 13 грн пеню в розмірі 695 611, 65 грн, штраф в розмірі 1 347 565, 45 грн.
Матеріалами справи доведено, що рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2021 у справі №910/17369/20 не виконано в установлений законом строк, суму основного боргу у розмірі 19    250    934,96 грн, сплачено відповідачем лише 15.11.2021.
Враховуючи прострочення виконання відповідачем свої зобов`язань, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період прострочення з 11.09.2021 по 15.11.2021 (дата погашення боргу) є обґрунтованими та вірними.
Одночасно, суд першої інстанції не вбачає об`єктивних підстав для зменшення розміру інфляційних нарахувань на суму боргу та 3 % річних, передбачених ст. 625 ЦК, оскільки інфляційні втрати та 3% річних  не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу позивача.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені їх доводи
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/1767/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог повністю. Вирішити питання щодо розподілу судового збору. Крім того, апелянт просив відстрочити сплату судового збору за подання даної апеляційної скарги.
В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що оскаржуване рішення суду ухвалено з порушенням норми матеріального права - ст.ст. 33, 62, 65 Закону України «Про ринок електричної енергії», ст.ст. 525, 526, 614 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. 174, 193, 196 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 №810-ІХ, ст.ст. 19, 92, 129, 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини та норм процесуального права - ст.ст. 2, 7, 13, 73, 74, 86, 202, 236, параграфи 2-4 Глави 6 Розгляду справи по суті Господарського процесуального кодексу України.
Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що:
- позивачем не доведено належними доказами дат отримання відповідачем актів купівлі-продажу електричної енергії за відповідні розрахункові періоди;
- у апелянта відсутня вина щодо несвоєчасної оплати платежів спірного періоду, оскільки ПрАТ «НЕК «Укренерго» не здійснює своєчасних розрахунків з оплати послуг Гарантованого покупця.
- відповідно до встановленого Законом України «Про ринок електричної енергії» спеціального порядку розрахунків за електричну енергію, продану виробниками за «зеленим» тарифом, оплата електричної енергії продавцям за «зеленим» тарифом пов`язана з надходженням коштів на рахунок Гарантованого покупця від оператора системи передачі (ПрАТ «НЕК «Укренерго»). Таким чином, обсяг виконання зобов`язання Гарантованого покупця з оплати відпущеної електроенергії виробникам за «зеленим тарифом» становиться вказаним законом та Порядком у залежність від виконання зазначених спеціальних обов`язків ПрАТ «НЕК «Укренерго». Незважаючи на викладене, місцевий господарський суд при вирішені даного спору не застосував положення ст. 614 Цивільного кодексу України.

Доводи учасників справи щодо апеляційної скарги
Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, позивач подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/1767/22 залишити без змін.
Відзив вмотивований тим, що судом першої інстанції було обґрунтовано встановлено належність та правомірність стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №451/01 від 22.07.2019, враховуючи, що рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021 у справі №910/17369/20, встановлено невиконання ДП «Гарантованим покупцем» зобов`язань за договором №451/01 від 22.07.2019.
Позивач також зазначив, що недодержання своїх обов`язків ПрАТ «НЕК «Укренерго», не є правовою підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення своїх договірних зобов`язань з оплати вартості обсягу виробництва електричної енергії за «зеленим» тарифом.
ТОВ «Енерджі Рей» звернув увагу на відсутність об`єктивних підстав для зменшення розміру інфляційних втрат та 3% річних, оскільки інфляційні втрати та 3% річних не мають характер неустойки і не можуть бути зменшені судом за правилами ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/1767/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко          О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1767/22. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі № 910/1767/22.
20.07.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/1767/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2022 відмовлено Державному підприємству «Гарантований покупець» у задоволені клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/1767/22, апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/1767/22 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.
02.08.2022 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху через канцелярію Північного апеляційного господарського суду надійшла заява скаржника про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022. Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «Енерджі Рей» право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі. Розгляд справи призначено на 27.09.2022.
02.09.2022 на адресу суду надійшло клопотання від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Рей» про проведення судового засідання у справі №910/1767/22 поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Рей» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
01.09.2022 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Рей»  надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
У судове засідання 27.09.2022 з`явився представник Державного підприємства «Гарантований покупець».
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Рей» брав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку з використанням власних технічних засобів.
Представник позивача у судовому засіданні 27.09.2022 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, а рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/1767/22 залишити без змін.
Представник відповідача у судовому засіданні 27.09.2022 просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/1767/22 та  ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог повністю.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
22.07.2019 між Державним підприємством «Гарантований покупець» (далі - гарантований покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Рей» (далі - виробник за «зеленим» тарифом) укладено договір № 451/01 (далі - договір) за умовами якого виробник за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок).
Відповідно до п. 2.3. договору, виробник за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію виробника в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць виробника за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.
Згідно з п. 2.4. договору, сторони погодили, що виробник за «зеленим» тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у національній валюті України.
Пунктом п. 2.5 договору передбачено, що вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробника за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом.
Розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ (п. 3.2 договору).
Відповідно до п. 3.3 договору оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку.
Згідно з п. 10.1 Порядку № 641, до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію. До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
Після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів. У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного акта купівлі-продажу (п. 10.4 Порядку).
Відповідно до п. 3.1 договору, обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 7       Порядку.
Згідно п. 8.3 Порядку фактичний обсяг відпущеної/відібраної продавцем електричної енергії визначається в кожному розрахунковому місяці, щодо якого здійснюється оплата відповідно до договору.
Відповідно до п.4.1. Договору виробник за «зеленим» тарифом має право вимагати від гарантованого покупця повну та своєчасну оплату товарної продукції відповідно до глави 3 цього Договору.
В п. 7.4 договору сторони також погодили строк дії договору та вказали, якщо виробник за «зеленим» тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, та Регулятором вже встановлено йому «зелений» тариф виробнику, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії «зеленого» тарифу (до 01.01.2030).
Постановою НКРЕКП № 1229 від 25.06.2019 ТОВ «Енерджі Рей» було встановлено «зелений» тариф на електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, до 01.01.2030.
Так за цей період ТОВ «Енерджі Рей» як виробнику за «зеленим» тарифом встановлено наступні тарифи:
- постановою НКРЕКП № 3111 від 24.12.2019 «Про встановлення «зелених тарифів на електричну енергію та надбавки до «Зелених тарифів за дотримання рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання» з 01.01.2020 було встановлено у розмірі 395,34 коп./кВт*год (без ПДВ);
- постановою НКРЕКП № 723 від 25.03.2020 було встановлено тариф для ТОВ «Енерджі Рей» у розмірі 425,36 коп.кВт*год (без ПДВ), що діяв з 01.04.2020;
- постановою НКРЕКП № 1245 від 30.06.2019 «Про встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію та надбавки до «зелених» тарифів за дотриманням рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання» з 01.07.2020 було встановлено «зелений» тариф на електричну енергію, вироблену суб`єктами господарювання, що використовують альтернативні джерела енергії, зокрема для ТОВ «Енерджі Рей» у розмірі 451, 20 коп./кВт*год (без ПДВ);
- постановою НКРЕКП № 1497 від 01.08.2020 було змінено розмір «зеленого» тарифу на електричну енергію та з 01.08.2020 встановлено для позивача у розмірі 383,52 коп./кВт*год (без ПДВ);
- постановою НКРЕКП № 1787 від 30.09.2020 було встановлено новий розмір «зеленого» тарифу на електричну енергію, вироблену суб`єктами господарювання на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії та з 01.10.2020 для ТОВ «Енерджі Рей» визначений розмір 421, 29 коп./кВт*год (без ПДВ).
Проте, відповідач не повністю виконав свої зобов`язання з оплати електричної енергії у період з березня по липень 2020 та за вересень 2020, з огляду на що позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення заборгованості.
Судом встановлено, що за період із березня по липень 2020 року на умовах Договору №451/01від 22.07.2019 позивачем було вироблено та відпущено відповідачу електричну енергію на загальну суму 21 528 928,01 грн, а саме:
- у березні 2020 року - електричну на суму 3 236 809,88 грн, що підтверджується актом купівлі-продажу електроенергії за березень 2020 року;
- у квітні 2020 року - електричну енергію на суму 4   652   107,87 грн, що підтверджується актом купівлі-продажу електроенергії за квітень 2020 року;
- у травні 2020 року - електричну енергію на суму 3   987   147,70 грн, що підтверджується актом купівлі-продажу електроенергії за травень 2020 року;
- у червні 2020 року - електричну енергію на суму 4   701   686,14 грн, що підтверджується актом купівлі-продажу електроенергії за червень 2020 року;
- у липні 2020 року - електричну енергію на суму 4   951   176,42 грн, що підтверджується актом купівлі-продажу електроенергії за липень 2020 року.
Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятор) постановою №902 від 29.04.2020 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Державним підприємством «Гарантований покупець» у березні 2020 року.
Постановою №995 від 27.05.2020 - у квітні 2020 року.   
Постановою №1211 від 24.06.2020 - у травні 2020 року.   
Постановою №1435 від 22.07.2020 - у червні 2020 року.   
Постановою №1600 від 19.08.2020 у липні 2020 року.
Отже, з огляду на приписи   пункту 10.4 Порядку №641 та пункту 3.3 договору   грошове зобов`язання відповідача за розрахунком вартості придбаної у позивача у розрахунковому місяці в рамках виконання договору електричну енергію мало бути виконано протягом двох робочих днів з моменту затвердження розміру вартості послуг, а саме: за березень 2020 у строк до 04.05.2020 включно; за  квітень 2020 року - в строк до 29.05.2020 включно; за травень 2020 року - в строк до 26.06.2020 включно; за червень 2020 року - в строк до 24.07.2020 включно; за липень 2020 року - в строк до 21.08.2020 включно.
Відтак, відлік строку заборгованості з оплати за електричну енергію, придбану відповідачем у березні 2020 року розпочинається з 05.05.2020, у квітні 2020 року - з 30.05.2020; у травні 2020 року - з 27.06.2020; у червні 2020 року - з 25.07.2020; у липні 2020 року - з 22.08.2020.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2021 №910/17369/20, залишеним без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Рей» задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець»    на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Рей» суму основного боргу в розмірі    19 250 934, 96 грн, 3% річних в розмірі 172 436, 06 грн, інфляційні втрати в розмірі 82 979, 13 грн пеню в розмірі 695 611, 65 грн, штраф в розмірі 1 347 565, 45 грн.
Вказаним рішенням суду у справі №910/17369/20 встановлено, що на виконання умов Договору №451/01 від 22.07.2019 відповідачем було здійснено наступні оплати електроенергії, поставленої у спірний період:
- за придбану у березні 2020 року електричну енергію на загальну суму 1 510 828,88 грн, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача, копії яких долучені до позовної заяви (16.03.2020 у сумі 163   539,47 грн; 25.03.2020 у сумі 191    949,00 грн; 12.06.2020 у сумі 67    711,48 грн; 18.06.2020 у сумі 77    016,43 грн; 25.06.2020 у сумі 76    995,85 грн; 30.06.2020 у сумі 115    420,78 грн; 15.07.2020 у сумі 127    722,63 грн; 23.07.2020 у сумі 103    870,81 грн; 30.07.2020 у сумі 328    565,01 грн; 31.07.2020 у сумі 122    413,68 грн та 135    623,74 грн).
Таким чином, у відповідача виникла заборгованість з оплати електроенергії за березень 2020 року на суму 1    725    981,00 грн. (3   236    809,88 грн - 1 510 828,88 грн).
- за придбану у квітні 2020 року електричну енергію на загальну суму 223 475,50 грн, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача, копії яких долучені до позовної заяви (16.04.2020 у сумі 91   873,98 грн; 24.04.2020 у сумі 131   601,52 грн).
Заборгованість за квітень 2020 у відповідача перед позивачем становила 4    428    632,37 грн.
- за придбану у травні 2020 року електричну енергію на загальну суму 189   379,30 грн, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача, копії яких долучені до позовної заяви (15.05.2020 у сумі 65    149,50 грн; 25.05.2020 у сумі 124    229,80 грн).
Таким чином, у відповідача виникла заборгованість з оплати електроенергії за травень 2020 року на суму 3    797    768,40 грн.
- за придбану у червні 2020 року електричну енергію на загальну суму 180   802,42  грн, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача, копії яких долучені до позовної заяви (15.06.2020 у сумі 88    893, 52 грн; 25.06.2020 у сумі 91    908,90 грн).
Таким чином, у відповідача виникла заборгованість з оплати електроенергії за червень 2020 року на суму 4    520    883,72 грн.
- за придбану у липні 2020 року електричну енергію на загальну суму 175   506,95  грн, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача, копії яких долучені до позовної заяви (15.07.2020 у сумі 93    857,55 грн; 24.07.2020 у сумі 81   649,40 грн).
Таким чином, у відповідача виникла заборгованість з оплати електроенергії за липень 2020 року на суму 4   777   669,47 грн.
Загальна сума заборгованості по договору №451/01 від 22.07.2019 за період березень-липень 2020 року становить 19 250 934,96 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем сума основного боргу у розмірі 19   250   934,96 грн сплачена 15.11.2021 , що підтверджується наданою до справи Банківською випискою по рахунку позивача від 15.11.2021.
Звертаючись з позовом до суду позивач просить суд стягнути з відповідача 563   607,01 грн інфляційних втрат, 104    429,73 грн 3 % річних за період прострочення з 11.09.2021 по 15.11.2021 (дата погашення боргу).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд  зазначає наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2021 у справі №910/17369/20, яке залишено без змін, відповідно до постанови Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2021, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Рей» задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець»    на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Рей» суму основного боргу в розмірі    19 250 934, 96 грн, 3% річних в розмірі 172 436, 06 грн, інфляційні втрати в розмірі 82 979, 13 грн пеню в розмірі 695 611, 65 грн, штраф в розмірі 1 347 565, 45 грн.
Вказаним рішення суду встановлено, що відповідач (ДП «Гарантований покупець») допустив неналежне виконання грошового зобов`язання за актами купівлі-продажу електроенергії за березень-липень 2020 року, у зв`язку з чим й утворилася заборгованість у загальному розмірі 19 250 934,96 грн.
Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не    встановлено законом.
Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.11.2019 по справі №922/643/19.
Верховний Суд у своїх постановах    від 10.10.2019 у справі №910/2164/18, від 08.07.2019 у справі №908/156/18 зазначив, що преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.
Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Подібні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №902/201/19, від 15.10.2019 у справі №908/1090/18.
Верховний Суд у своїй постанові від 19.12.2019 у справі №916/1041/17 вказав, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. 
У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. 
Таким чином, розмір грошового зобов`язання, яке виникло у ДП «Гарантований покупець» перед ТОВ «Енерджі Рей» за актами купівлі-продажу електричної енергії за договором №451/01 від 22.07.2019 за період березень-липень 2020 року складає 19   250   934,96 грн, та встановлено у справі №910/17369/20, має преюдиціальне значення і не потребує повторного доказування.
Відповідно до статті 599 ЦК України, за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином.
Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. 
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобов`язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.
Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань, пені та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.
Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Наведена норма встановлює право кредитора вимагати сплати суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних протягом усього періоду прострочення до моменту повного виконання боржником своїх грошових зобов`язань перед кредитором.
Позивач здійснив нарахування інфляційних втрат на суму 563    607,01 грн та 3 % річних    на суму 104    429,73 грн за період з 11.09.2021 по 15.11.2021.
Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 563    607,01 грн, 3 % річних у розмірі 104    429,73 грн.
Колегія суддів не погоджується із доводами апелянта щодо відсутності порушення ДП «Гарантований покупець» наведеного порядку (способу) виконання грошового зобов`язання за Договором №451/01 від 22.07.2019 у спірний період, оскільки в силу умов вказаного договору та положень Порядку №641, остаточний розрахунок за придбану гарантованим покупцем товарну продукцію здійснюється після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, що в свою чергу, враховуючи наявні у матеріалах справи підписані позивачем та відповідачем акти купівлі-продажу, та затверджені постановами НКРЕКП розмір вартості послуги, свідчить про настання строку виконання зобов`язання з оплати придбаної продукції на момент звернення з позовом.
Щодо посилань ДП «Гарантований покупець» на ненадходження коштів від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та специфіки правовідносин, які врегульовані спеціальним законодавством, що визначає порядок (спосіб) виконання спірного зобов`язання Гарантованим покупцем, а також визначають джерела отримання грошових коштів для здійснення розрахунків з виробниками енергії за «зеленим» тарифом, в тому числі позивачем, вказуючи, що джерелом надходження грошових коштів для розрахунків з продавцями електричної енергії за «зеленим» тарифом є платежі, пов`язані з оплатою ПрАТ НЕК «Укренерго» послуг Гарантованого покупця із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел (відповідно до п.12.3,12.6 Глави 12 Порядку), а тому регулювання зобов`язань з купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом не вичерпуються умовами договору, колегія суддів звертає увагу на те, що ані Договором №451/01 від 22.07.2019, ані Порядком, ані положеннями ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» не визначено прямої залежності виконання зобов`язань Гарантованого покупця щодо оплати відпущеної виробником за «зеленим» тарифом електроенергії з виконанням зобов`язань оператором системи передачі (ПрАТ «НЕК «Укренерго») щодо оплати послуг Гарантованого покупця із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
Відповідності до положень статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» купівля-продаж за «зеленим» тарифом електричної енергії здійснюється на підставі договору купівлі-продажу електричної енергії між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, який за результатами аукціону набув право на підтримку, що укладається відповідно до частини п`ятої статті 71 цього Закону.
При цьому, за умовами укладеного сторонами договору №451/01 від 22.07.2019 вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробника за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до Глави 10 Порядку №641, яким визначено порядок здійснення платежів гарантованим покупцем продавцям електричної енергії за «зеленим» тарифом.
Тоді як розрахунок вартості та порядок оплати послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що надаються гарантованим покупцем визначаються відповідно до Глави 12 Порядку №641.
Тобто правовідносини між гарантованим покупцем та виробником електричної енергії за «зеленим» тарифом (позивачем) не є пов`язаними з правовідносинами гарантованого покупця з оператором системи передачі (ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго»).
Отже, твердження відповідача стосовно ненадходження коштів від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» фактично зводяться до відсутності бюджетного фінансування. Водночас відсутність бюджетного фінансування, в т.ч. через ненадходження коштів від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», в будь-якому випадку не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати придбаної електроенергії, оскільки такі обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов`язання. Відсутність бюджетних асигнувань чи будь-яких інших надходжень коштів від контрагентів боржника не виправдовує його бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, про що також зазначав Європейський суд з прав людини у рішеннях «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та «Бакалов проти України».
Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.
Згідно зі статтею 233 ГК України якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, або якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Водночас, за змістом ч. 2          ст. 625 ЦК України          нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що інфляційні нарахування на суму боргу та 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу позивача, тому не можуть бути зменшені судом як штрафні санкції.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг
У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.    Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.    (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.    Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня    2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що    доводи скаржників    викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга  відповідача не підлягає задоволенню. 
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.
Керуючись ст.ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-
П О С Т А Н О В И В:
1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/1767/22 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2022 у справі №910/1767/22 залишити без змін.
3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на Державне підприємство «Гарантований покупець».
4. Матеріали справи №910/1767/22    повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 16.11.2022 після виходу суддів з відпустки. 

Головуючий суддя                                                            О.В. Тищенко 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                Є.Ю. Шаптала