ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10211/21                                                  Суддя першої інстанції: Огурцов О.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 жовтня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                    - Степанюка А.Г.,
суддів                                        - Бужак Н.П., Кобаля М.І.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:
У квітні 2021 року Головне управління ДПС у м. Києві (далі - Позивач, ГУ ДПС у м. Києві) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення на користь ГУ ДПС у м. Києві коштів платника податків ОСОБА_1 на суму податкового боргу у розмірі 141  305,01 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2022 у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності належних і допустимих доказів направлення податкової вимоги платнику податків в установленому Податковим кодексом України порядку у контролюючого органу не виникло право на звернення до суду із цим позовом.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що за Відповідачем обліковується несплачений податковий борг, у зв`язку з чим контролюючим органом направлена податкова вимоги. При цьому підкреслює, що у випадку зміни місця реєстрації особа зобов`язана подавати контролюючому органу відомості про зміну даних, а відтак податкова вимога була направлена на належну адресу.
Після усунення визначених в ухвалі від 30.08.2022 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли до Шостого апеляційного адміністративного суду 12.10.2022.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд правильно вказав на те, що податкова вимога не направлялася Відповідачу за податковою адресою, що виключає можливість виникнення у Позивача права на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу. Наголошує, що контролюючому органу була відома податкова адреса фізичної особи, оскільки остання встановлена у ході проведення перевірки. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції встановив, що на момент звернення Позивача до суду із цим позовом у Відповідача існувала несплачена податкова заборгованість з податку на доходи фізичних осіб в сумі 130  487,70 грн за узгодженими податковими зобов`язаннями згідно податкових повідомлень-рішень від 05.07.2018 №0075404202, №0075414202, №0075424202 (а.с. 18-23), а також з військового збору в сумі 10  817,31 грн за узгодженим податковим зобов`язанням згідно податкового повідомлення-рішення від 05.07.2018 №0075434202 (а.с. 16-17).
Водночас, судом першої інстанції також встановлено, податкову вимогу форми «Ф» від 21.10.2020 №19266-13 надіслано ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, відмінною від адреси реєстрації місця проживання Відповідача, у зв`язку з цим поштове відправлення повернуто з підстав відсутності адресата за вказаною адресою (а.с. 25-28).
Відтак, на переконання Окружного адміністративного суду міста Києва, з огляду на те, процедура звернення до суду із позовом про стягнення податкової заборгованості не була дотримана, то відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.
З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.
Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно п. п. 95.1 - 95.2 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Приписи абз. 1 п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України визначають, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 59.3 статті 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
При цьому, за правилами п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до п. 42.3 ст. 42 ПК України якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
Згідно абз. 3 п. 7 Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 № 610, податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.
Судом першої інстанції було встановлено, що податкові повідомлення-рішення, на підставі яких у Відповідача виник податковий борг, направлялися ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , та були отримані останнім 12.07.2018 (а.с. 24). На цю ж адресу направлявся платнику податку й акт перевірки від 23.05.2018 №2384/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 (а.с. 24).
Разом з тим, податкова вимога форми «Ф» від 21.10.2020 №19266-13 направлялася ГУ ДПС у м. Києві ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 , та повернулася відправникові у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 25-28).
Судовою колегією враховується, що згідно наданих ГУ ДПС у м. Києві відомостей з Інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб-платників податків Державної фіскальної служби України про реєстраційні (адресні) дані фізичних осіб (ПІБ, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання) адресою проживання ОСОБА_1 визначено: АДРЕСА_3 (а.с. 8).
Поряд з цим, у ході перевірки, яка проводилася у травні 2018 року, ГУ ДФС у м. Києві було встановлено, що відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м. Києві місце проживання та реєстрації ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , а згідно інформації з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України - м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 12 (а.с. 10).
Факт реєстрації ОСОБА_1 за адресою саме: АДРЕСА_1 , з 29.04.2010 підтверджується також й наданими на запит Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.04.2021 відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області (а.с. 41), а також копією паспорта Відповідача серії НОМЕР_2 (а.с. 69-71).
За таких обставин, хоча матеріалами справи і не підтверджується факт виконання ОСОБА_1 передбаченого ст. 66 ПК України обов`язку з подання податковому органу заяви про зміну податкової адреси з 29.04.2010, однак останні містять беззаперечні відомості про те, що нова адреса була відома контролюючому органу, починаючи з травня 2018 року, оскільки ця адреса була зафіксована в акті перевірки, який, як і податкові повідомлення-рішення, направлялися саме на адресу: АДРЕСА_1 .
Відтак, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що податкова вимога форми «Ф» від 21.10.2020 №19266-13 в силу приписів п. 42.2 ст. 42 ПК України вважається такою, що не вручена платнику податків через помилку, допущену контролюючим органом. 
Отже, у ГУ ДПС у м. Києві не виникло права на звернення до суду із цим позовом, оскільки не дотримано такої обов`язкової передбаченої п. 95.2 ст. 95 ПК України передумови для стягнення податкового боргу як вчинення відповідних дій не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. А тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      А.Г. Степанюк 

Судді                                                                                            Н.П. Бужак 

          М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 26 жовтня 2022 року.