УХВАЛА

20 жовтня 2022 року  
м. Київ
справа №640/22164/19
адміністративне провадження №К/990/28068/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Шевцової Н.В.,
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Генеральної прокуратури України (далі - відповідач, ГПУ), в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ від 17 жовтня 2019 року № 1145ц про звільнення його з посади заступника начальника управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 18 жовтня 2019 року; поновити його на посаді заступника начальника управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України або рівнозначній посаді в органах прокуратури України та стягнути з Генеральної прокуратури України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу обрахованого з моменту звільнення по дату винесення судового рішення (часу поновлення на роботі).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року в позові відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції, а позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України від 17 жовтня 2019 року №1145ц про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України та органів прокуратури. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України з 21 жовтня 2019 року. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за час вимушеного прогулу з 21 жовтня 2019 року до 28 липня 2021 року у розмірі 1182973,91 грн, без відрахування податків та зборів.
Постановою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 19 травня 2022 року скасовано рішення суду першої інстанції, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року залишено без змін.
15 жовтня 2022 року ОСОБА_1 повторно надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року. Заявник, посилаючись на положення частини четвертої статті 328 КАС України та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення ним норм процесуального права, просить переглянути оскаржене судове рішення на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, скасувати його, а справу направити на новий апеляційний розгляд. Водночас заявник просить поновити пропущений строк посилаючись на те, що вперше до Верховного Суду касаційну скаргу подано вчасно - 15 вересня 2022 року. Проте ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29 вересня 2022   року попередню скаргу повернуто особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України. Посилаючись на те, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторно звернутись до суду касаційної інстанції, заявник просив суд поновити пропущений строк.
Предметом спору у цій справі є правомірність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором та звільнення його на підставі цього рішення з органів прокуратури.
Частинами першою, другою статті 329 КАС України установлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Частиною третьою статті 329 КАС України встановлено, що строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою  статті 333 цього Кодексу.
За приписами частини четвертої статті 332 КАС України розгляд заяви особи про поновлення строку на касаційне оскарження здійснюється колегією суддів суду касаційної інстанції, склад якої визначений у порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Перевіривши зазначені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження та відсутність зволікань з його боку при повторному зверненні, колегія суддів дійшла висновку, що строк на касаційне оскарження підлягає поновленню відповідно до частини третьої статті 329 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є, зокрема, неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
У касаційній скарзі заявник, зокрема, послався на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, сформованому у справі №640/22657/19, зокрема, щодо застосування положень Кримінального процесуального кодексу України, статті 9 Закону України «Про прокуратуру»  та підпункту 1 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України Закону України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон №     113-ІХ), так як він працював на адміністративній посаді керівника органу досудового розслідування, а тому не був прокурором у розумінні статті 39 КПК України, однак суд апеляційної інстанції не взяв до уваги ці обставини та дійшов помилкового висновку про те, що згідно з Законом №113-ІХ та Порядком проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03   жовтня 2019 року № 221  прокурори та слідчі мають право обіймати посади в новоутворених органах, за умови подання заяви в Офіс Генерального прокурора та успішного проходження атестації, а тому на позивача поширюються припису пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» на керівників органів досудового слідства. 
Такі доводи ОСОБА_1 є достатньо мотивованими та потребують перевірки.
Водночас Суд відхиляє  інші доводи касаційної скарги через їхню необґрунтованість.
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 248, 329, 334 КАС України, Суд
У Х В А Л И В:
1. Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року.
2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року.
3.  Витребувати справу №  640/22164/19 із Окружного адміністративного суду міста Києва.
4.  . Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет», а у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.
5. Іншим учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів надіслати через підсистему «Електронний суд» у вигляді електронних документів до їхніх електронних кабінетів, якщо ці учасники внесені до цієї автоматизованої системи. В іншому випадку, документи надсилаються цим учасникам на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.
6.  Установити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
7.    Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                           С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                              О.В. Кашпур
                                                                                                              Н.В. Шевцова