ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

27 вересня 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/9034/21
Головуючий у першій інстанції – Овсієнко Ю. К.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/941/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.
із секретарем – Шкарупою Ю.В. 
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2022 року (місце ухвалення – м. Чернігів) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією  сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

                                     У С Т А Н О В И В :
У грудні 2021 року представник ОСОБА_1 – адвокат Кушнеренко Є.Ю. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією  сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
В обґрунтування позову посилався на те, що з 1996 до 2021 року ОСОБА_1   та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, проте шлюб не реєстрували. 
Вказує, що за час спільного життя у них народилось двоє дітей, а відповідачка ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 від першого шлюбу. 
Зазначає, що з 1996 року позивачка з ОСОБА_3 проживали у її матері в с. Блистова Корюківського району, а у 2010 році  переїхали в будинок, що знаходиться  по АДРЕСА_1 . 
Також посилається, що за спільні кошти було придбано однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , в якій зараз проживає донька позивачки - ОСОБА_4 . 
Проте, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, позивачка з донькою здійснили його поховання. Після смерті останнього відкрилась спадщина на квартиру та автомобіль, а тому позивачка вважає, що  встановлення факту проживання однією сім`єю має значення для оформлення нею права власності на спадкове майно.
Після уточнення позовних вимог (а.с. 33), представник ОСОБА_1 – адвокат Кушнеренко Є.Ю. просив суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без шлюбу у період з 01.01.1996 по 03.11.2021.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.07.2022  позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією  сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, задоволено частково.
Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу у період з 13.03.2003 по 03.11.2021. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 5000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн.
Рішення суду обґрунтовано тим, що на підставі правових норм, що регулюють спірні правовідносини та фактичних обставин справи, та того, що  ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі до 12.03.2003 та зібрані у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю з 13.03.2003 по 03.11.2021.
Не погодившись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_2 – адвокат Кравченко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.07.2022 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та стягнути всі документально підтверджені судові витрати.
За доводами скарги оскаржуване рішення суду ухвалено при неповному з`ясуванні  обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з невідповідністю висновків суду встановленим обставинам справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення суду заявник посилається на те, що після смерті ОСОБА_3 його дочка ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса  Чернігівського міського нотаріального округу Красногора О.В. із заявою  про прийняття спадщини після померлого батька, проте під час відкриття спадкової справи приватним нотаріусом  було допущено описку у прізвищі спадкодавця (записано без апострофа).
Вказує, що в порушення приписів ст. 84 ЦПК України позивачкою було долучено до матеріалів справи Витяг із спадкового реєстру від 23.06.2022, сформований приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковим К.М., з якого вбачається, що 23.02.2022 було відкрито спадкову справу за заявою ОСОБА_1 .
Наголошує, що позивачем у позові не було обґрунтовано, яке юридичне значення має встановлення факту проживання однією сім`єю: для оформлення спадкових прав чи визнання майна спільною сумісною власністю, а також не залучено до участі у справі в якості третьої особи приватного нотаріуса або державну нотаріальну контору, майнові вимоги заявлені не були, що є самостійною підставою для відмови  в задоволенні вимоги про встановлення факту, який має юридичне значення, що не було враховано судом першої інстанції під час розгляду справи.
Крім того, заявник вважає, що позивачкою в обґрунтування позовних вимог  не було надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження факту проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 13.03.2003 по 03.11.2021, оскільки вони не мали спільного зареєстрованого місця проживання у вказаний період.
Як стверджує заявник, наявний у матеріалах справи Витяг із погосподарської книги спростовує підстави та предмет заявленого позову, враховуючи, що ОСОБА_1 була зареєстрована в с. Блистова Корюківського району з 30.06.1997, а знята з реєстрації – 19.07.2003, в той час як ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав там з 27.11.2000, а знятий з реєстрації 12.04.2019. А з довідки  про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 16471 від 29.11.2021 убачається, що ОСОБА_1 не проживала та не була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , разом з ОСОБА_3 на день його смерті.
Також посилається, що свідки сторони позивача не змогли підтвердити спільний період проживання разом із померлим спадкодавцем, оскільки жоден свідок не підтвердив  обставину їх проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, побуту та бюджету. А надані позивачкою копії фотокарток не є належними і допустими доказами заявленого позову. 
Тому вважає, що за відсутності підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені ст. 74 СК України, для визнання спірного будинку спільною сумісною власністю чоловіка та жінки, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 22.08.2018 у справі № 644/6274/16, від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц Верховного Суду України, викладені в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-102цс15, Верховного Суду, викладені в постановах від 18.06.2018 у справі № 711/5108/17, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17.
Також заявник не погоджується з висновком суду в частині стягнення витрат на правову допомогу, оскільки їх розмір є завищеним, неспівмірним зі складністю справи та не пропорційним до розміру задоволених позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Кушнеренко Є.Ю. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 , а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.07.2022 – залишити без змін і стягнути з відповідача на користь позивача всі понесені судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн. В обґрунтування посилається, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані обставини та досліджені всі докази, що мають значення для вирішення справи, а викладені в рішенні суду висновки  відповідають дійсним обставинам справи, а тому рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.07.2022 є законним і обґрунтованим  та таким, що ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що доводи апеляційної скарги щодо необгрунтування позовних вимог про встановлення факту спростосувається п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України  № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Також наголошує, що факт проживання однією сім`єю підтверджується веденням спільного господарства позивачкою та ОСОБА_3 , наявністю спільного бюджету та народженням дітей, що було досліджено Новозаводським районним судом м. Чернігова та підтверджено поясненнями свідків.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.65).
Позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про встановлення батьківства (а.с.16).
З копії свідоцтва про розірвання шлюбу убачається, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , яка є матір`ю відповідачки ОСОБА_2 , 12.03.2003 розірвано шлюб (а.с. 65, 66).
За матеріалами справи, ОСОБА_3 за життя був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , з 27.11.2000 до 12.04.2019, що підтверджується копією паспорта та витягом з погосподарського обліку Менської міської ради № 342/2 від 19.11.2021 (а.с.8-10, 25).
За вказаною адресою також були зареєстровані ОСОБА_1 з 30.06.1997 до 19.07.2003  та ОСОБА_7 - з 01.06.1997 до 19.07.2003.
З 12.05.2019 ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією паспорта та довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 29.11.2021 (а.с.8-10, 24). Також за вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_7 - дочка позивачки ОСОБА_1 . 
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 на праві власності належали квартира АДРЕСА_5 ,  що підтверджується копіями витягу про реєстрацію права власності та договору купівлі-продажу квартири від 04.03.2004 (а.с. 21,22), а також транспортний засіб марки ВАЗ моделі 217030 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.14).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.17).
Після його смерті у Другій Чернігівській державній нотаріальній конторі відкрилась спадкова справа № 69196225 на підставі заяви ОСОБА_8 , племінника померлого ОСОБА_3 , а також ОСОБА_1 та ОСОБА_9 (а.с.80, 114-121).
Крім того, 10.02.2022 на підставі заяви ОСОБА_2 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. була відкрита спадкова справа № 69122872 (а.с.64).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що на підставі правових норм, що регулюють спірні правовідносини та фактичних обставин справи, та того, що  ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі до 12.03.2003 та зібрані у справі докази у сукупності, наявні підстави про часткове задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю з 13.03.2003 по 03.11.2021.
Проте, погодитись з таким висновком суду першої інстанції  апеляційний суд не може з огляду на таке.
Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна абр припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про мету встановлення цього факту.
Пунктом 1 частини 1 статті 318 ЦПК України передбачається, що у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.
Аналіз зазначених норм права вказує на те, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення може бути предметом судового розгляду в позовному провадженні лише за умови визначення мети встановлення цього факту та наявності предмета спору.
Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Частиною 1 статті 74 СК України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу за змістом вказаної статті СК України не є фактом, що має юридичне значення, який підлягає окремому встановленню у судовому порядку.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25.11.2020 справа № 127/15091/18.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною, визначеною законом підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Також, відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю.
Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ОСОБА_1 не містить мети встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , оскільки відсутні посилання, що встановлення цього факту необхідне для визнання за нею права власності на спільне сумісне майно або визнання права власності в порядку спадкування.
Крім того, апеляційний суд враховує, що суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до Закону, має право й зобов`язаний визначати суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.
Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.
Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України).
Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного перегляду справи позивач не вправі змінювати позовні вимоги шляхом їх збільшення, апеляційний суд не може залучати до участі в справі іншого чи додаткового відповідача, зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві, що відповідає приписам ст. 23-24, 43, 49-51, 55 ч. 1, 367, 368 ч. 1 ЦПК України.
Таким чином, по захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.
Звертаючись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_3 , ОСОБА_1 єдиним відповідачем зазначила ОСОБА_2 .
Однак, з матеріалів справи, а саме копії спадкової справи, вбачається, що після смерті ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини звернулися також його племінник ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . 
Поте, позивачем клопотання про залучення їх до участі у справі в якості співвідповідачів не заявлялось.
Вирішення позову по суті безпосередньо стосується прав, законних інтересів та обов`язків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які подали заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , однак зазначене судом першої інстанції залишено поза увагою, останні до участі у справі як належні відповідачі (співвідповідачі) не були залучені.
У свою чергу, апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо залучення до участі в справі інших осіб як співвідповідачів чи заміни неналежного відповідача, колегія суддів апеляційного суду позбавлена можливості вирішувати питання про їх права та обов`язки шляхом ухвалення нового рішення.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц ) пункт 31.10), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 39).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 29.08.2019 у справі № 642/6181/16-ц).
Доводи апеляційної скарги, які стосуються обґрунтованості позову, доведеності обставин, що підлягають доказуванню, інших обставин по суті спору не підлягають перевірці за наявності процесуальних порушень та не впливають на висновок про необхідність відмови у задоволенні позову. Позов у справі за відсутності всіх належних відповідачів, співвідповідачів не міг бути вирішений по суті відповідно до закону незалежно від того, якими фактичними обставинами та правовими нормами він обґрунтовувався.
Разом з тим, зазначені обставини не перешкоджають позивачці звернутися до суду з обґрунтованим позовом до належних відповідачів відповідно до вимог процесуального закону.
Таким чином, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.07.2022 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
На підставі положень ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за апеляційний розгляд справи в сумі 1362 грн.
Керуючись ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                          П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2022 року скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією  сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП – НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_6 ; РНОКПП – НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1362 грн за апеляційний розгляд справи.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Повний тест постанови складений  29.09.2022.
Головуючий                                                         Судді: