ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" грудня 2022 р.                                                                     Справа №2/264
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
головуючий суддя                                                            Желік М.Б.  
судді                                                                                    Орищин Г.В.
                                                                                            Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектргаз» б/н від 05.07.2022 (вх.№01-05/1571/22 від 06.07.2022) та Заступника керівника Львівської обласної прокуратури №15/4-545 вих.22 від 08.07.2022 (вх №01-05/1617/22 від 11.07.2022) 
на рішення Господарського суду Львівської області від 15.06.2022 (суддя Цікало А.І., повний текст рішення складено 21.06.2022) 
у справі № 2/264
за заявою: прокурора Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі
позивача: Львівська районна рада Львівської області
до відповідача-1: Відкритого акціонерного товариства «Кінескоп»
до відповідача-2: Приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра»
до відповідача-3: Товарної біржі «Альмадор»
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство енергетики України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектргаз»
про: визнання недійсною біржової угоди від 02.10.2002 р. № 96-02/5 про купівлю-продаж матеріальних цінностей загальною вартістю 4020840,00 грн.

в межах справи: №2/264 
за заявою: Державної податкової інспекції у м. Львові
про банкрутство: Відкритого акціонерного товариства «Кінескоп»

за участю представників:
від прокуратури: Рогожнікова Н.Б. - прокурор;
від ТзОВ «Спектргаз»: Морочинський А.М. - представник;
від ПрАТ «ЛЕЗ «Іскра»: Костів М.А. – голова правління; Марченко Р.В. - представник; 
від АТ «ОГС «Львівгаз»: представник Гарбузюк Р.О.;
інші учасники: не з`явилися;       

          Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.06.2022 у справі №2/264 в задоволенні заяви прокурора Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Львівської районної ради Львівської області до ВАТ «Кінескоп», ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра», Товарної біржі «Альмадор», про визнання недійсною біржової угоди від 02.10.2002 №96-02/5 про купівлю-продаж матеріальних цінностей загальною вартістю 4020840,00 грн. – відмовлено. 
Не погоджуючись із мотивувальною частиною вказаного судового рішення, ТзОВ «Спектргаз» звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 15.06.2022 у справі №2/264 змінити в частині мотивів відмови, виклавши їх в редакції цієї скарги.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2022 справу №2/264 передано до розгляду колегії суддів у наступному складі: Желік М.Б. – головуючий суддя (суддя-доповідач), члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Також не погоджуючись із рішенням Господарського суду Львівської області від 15.06.2022 у справі №2/264, заступник керівника Львівської обласної прокуратури звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким задоволити заяву повністю, судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на відповідачів, стягнувши їх на користь Львівської обласної прокуратури.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.07.2022 скаргу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Желіка М.Б., суддів Галушко Н.А., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.07.2022 відкрито апеляційне провадження за скаргою ТзОВ «Спектргаз» на рішення Господарського суду Львівської області від 15.06.2022 у справі №2/264, відкрито апеляційне провадження за скаргою Львівської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Львівської області від 15.06.2022 у справі №2/264, об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги ТзОВ «Спектргаз» та Львівської обласної прокуратури, встановлено учасникам справи строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 15.08.2022, призначено розгляд справи на 17.08.2022. 
04.08.2022 на адресу суду від представника АТ «ОГС «Львівгаз» надійшла заява №2/264-66 від 04.08.2022 з процесуального питання, у якій третя особа просить дослідити запис проголошення в суді першої інстанції вступної та резолютивної частини ухвали від 05.04.2022. За твердженням третьої особи, цим записом підтверджується, що проголошеною в судовому засіданні ухвалою суд не залучав ТзОВ «Спектргаз» до участі у справі, однак, в подальшому суд склав повний текст ухвали із вказівкою про таке залучення, що суперечить вимогам ч.8, ч.9 ст.240 ГПК України. При цьому, АТ «ОГС «Львівгаз» покликається на постанову Верховного Суду від 27.07.2021 у справі №925/940/20.
17.08.2022 на адресу суду надійшов відзив Львівської обласної прокуратури на апеляційну скаргу ТзОВ «Спектргаз» (зданий до відділення поштового зв`язку 15.08.2022), у якому прокурор доводить, що апеляційна скарга є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.08.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 14.09.2022.
Також 17.08.2022 на адресу суду надійшов відзив ТзОВ «Спектргаз» на апеляційну скаргу прокуратури (зданий до відділення поштового зв`язку 15.08.2022), в якому доводить, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.09.2022 розгляд справи відкладено на 19.10.2022.
04.10.2022 на адресу суду надійшла заява АТ «ОГС «Львівгаз» з процесуального питання, у якій третя особа наводить перелік наявних в матеріалах справи доказів, які просить дослідити.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.10.2022 розгляд справи відкладено на 01.11.2022.
У зв`язку із довготривалою повітряною тривогою по всій території України,  задля убезпечення відвідувачів, суддів та працівників апарату Західного апеляційного господарського суду судове засідання 01.11.2022 не відбулося. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.11.2022 призначено розгляд справи на 16.11.2022.
14.11.2022 на адресу суду від представника ТзОВ «Спектргаз» та ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» надійшло клопотання б/н від 11.11.2022 (вх. №01-05/2758/22 від 14.11.2022) про призначення повторної експертизи, виклик в судове засідання експерта Іляша В.В. та Бобала Т.В. для роз`яснення їхніх висновків і надання відповідей на питання суду та учасників справи.
16.11.2022 у зв`язку із довготривалою повітряною тривогою по всій території України судове засідання  не відбулося. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.11.2022 призначено розгляд справи на 07.12.2022.
07.12.2022 на адресу суду надійшла заява ТзОВ «Спектргаз» з процесуального питання щодо дослідження та оцінки доказів у справі, до якої долучено перелік доказів, які підтверджують, що до складу газопроводу ВАТ «Кінескоп», відчуженого ВАТ «Іскра» за біржовою угодою №96-02/5 від 02.10.02 входить надземна ділянка газопроводу (107,47 м), як частина цілісного газопроводу ГРС Винники (нова) – ГРС Винники (стара) (808м), порівняльну таблицю газопроводів, аналіз вартості різних газопроводів високого тиску (грн/м.п.), перелік судових справ, які підтверджують, що газопровід ВАТ «Кінескоп», придбаний ВАТ «Іскра» згідно біржової угоди №96-02/5 від 02.10.2002 належить ВАТ «Іскра» (правонаступник – ТзОВ «Спектргаз»).
В судовому засіданні 07.12.2022 відмовлено у задоволенні клопотання б/н від 11.11.2022 (вх. №01-05/2758/22 від 14.11.2022) про призначення повторної експертизи та виклик в судове засідання експертів, про що постановлено відповідну ухвалу.
В судових дебатах прокурор просила задоволити вимоги апеляційної скарги керівника Львівської обласної прокуратури, скасувати оскаржене рішення першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, в задоволенні вимог апеляційної скарги ТзОВ «Спектргаз» просила відмовити.
Представник ТзОВ «Спектргаз» вимоги апеляційної скарги просив задоволити, оскаржене рішення суду першої інстанції змінити, виклавши мотивувальну частину рішення із врахуванням доводів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційну скаргу прокурора відхилити.
Голова правління ВАТ «Іскра» надав суду пояснення з покликанням на наявні в матеріалах справи докази, вимоги апеляційної скарги ТзОВ «Спектргаз» підтримав в повному обсязі.
Представник АТ «ОГС «Львівгаз» просив задоволити апеляційну скаргу прокурора з врахуванням поважності причин пропуску строку позовної давності, щодо апеляційної скарги ТзОВ «Спектргаз» просив закрити апеляційне провадження, оскільки апелянт не є особою, залученою до участі у справі у відповідності до вимог процесуального закону.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційних скарг не підлягають задоволенню, а відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін, з огляду на наступне.

10.11.1999 Арбітражний суд Львівської області постановив про визнання Відкритого акціонерного товариства «Кінескоп»  банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
08.05.2002 Господарський суд Львівської області ухвалив про застосування у справі про банкрутство боржника положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та призначення ліквідатора.
04.05.2016 прокурор Львівської області звернувся в інтересах держави в особі Пустомитівської районної ради Львівської області із заявою про визнання недійсною біржової угоди від 02.10.2002 №96-02/5, укладеної між боржником та Відкритим акціонерним товариством «Іскра» про купівлю-продаж матеріальних цінностей, а саме двох станцій катодного захисту та зовнішнього газопроводу «ГРС «Винники» Д 500 в, загальною вартістю, згідно з оцінкою експерта, 4 020 840 грн.
Заява обґрунтована незаконністю оспорюваної біржової угоди через її укладення всупереч положенням законодавства, чинних на дату укладення, оскільки предметом відчуження за цією угодою став газопровід, який є складовою розподільного газопроводу ГРМ «Винники» (нова) – ВО «Іскра», є об`єктом комунальної інженерної інфраструктури Пустомитівського району Львівської області, який пов`язаний з постачанням газу споживачам (населенню), а тому не міг бути реалізований як частина майна боржника. Окрім того, даний газопровід з двома катодними станціями як об`єкт комунальної інфраструктури, не підлягав включенню до ліквідаційної маси ВАТ «Кінескоп», а мав бути переданий до комунальної власності територіальної громади Пустомитівського району. Відтак оспорюваний правочин на підставі ст.48 ЦК Української РСР підлягає визнанню недійсним як такий, що суперечить вимогам закону. 
Прокурор повідомив, що про укладення оспорюваного правочину прокуратурі було відомо безпосередньо після його укладення в 2002 році, при цьому було відомо, що ліквідатор Піщухін М.К. здійснив продаж газопроводу, який належить до внутрішньозаводської газової мережі ВАТ «Кінескоп», який в оспорюваному правочині іменувався не як ділянка та складова частина розподільного газопроводу АГРС «Винники» (нова) – ВО «Іскра», а як товарно-матеріальні цінності. Згодом, у зв`язку з розглядом господарськими судами справи №910/10334/15 про визнання незаконними актів Фонду державного майна України про приватизацію ВАТ «Іскра» газопроводу ГРС «Виннки» (нова) – ВО «Іскра» виникла необхідність з`ясувати фактичний статус газопроводу ГРС «Винники» (нова) – ГРС «Винники» (стара). Із витребуваних в ПАТ «Львівгаз» документів було встановлено, що відчужений газопровід є невід`ємною складовою частиною розподільного газопроводу ГРС «Винники» (нова) – ВО «Іскра», є об`єктом інфраструктури Пустомитівського району Львівської області, який пов`язаний з постачанням споживачам (населенню) газу, і не належить до внутрішньої заводської мережі ВАТ «Кінескоп». До цього часу з`ясувати справжнє призначення відчужуваного газопроводу було неможливо. В органів прокуратури не було законних підстав перевіряти правильність і достовірність проведеної ліквідатором інвентаризації майна, яке включене в ліквідаційну масу боржника. З цих підстав про незаконність оспорюваного правочину прокуратура дізналась 11.01.2016, а Пустомитівська районна рада дізналась про порушення оспорюваним правочином своїх майнових прав 11.02.2016 з лиcта Прокуратури Львівської області №05/1-110вих-16, і саме з цих дат розпочався перебіг строку позовної давності для прокурора та позивача, відтак позовну заяву подано в межах строку позовної давності.
Необхідність представництва інтересів держави в особі Пустомитівської районної ради Львівської області прокурор обґрунтовував тим, що остання не може звернутись до суду в інтересах територіальної громади Пустомитівського району, оскільки в бюджеті відсутні кошти для оплати судового збору, а також відсутні спеціалісти, компетентні забезпечити участь у такому судовому спорі.
У заяві прокурор просив визнати учасником справи про банкрутство Відкрите акціонерне товариство «Іскра». 
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.05.2016 вказану заяву прийнято до розгляду, а ухвалою від 15.06.2016 залучено до участі у справі ВАТ «Іскра» та ТзОВ «Спектргаз» (як останнього власника спірного майна). 
Спір неодноразово розглядався судами.
Так, ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.10.2016, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.01.2017, в задоволенні позову було відмовлено.
Постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2017 задоволено касаційну скаргу ПАТ «Львівгаз», вказані судові рішення скасовано, а справу №2/264 в частині розгляду заяви прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Пустомитівської районної ради Львівської області про визнання недійсною біржової угоди від 02.10.2002 №96-02/5 передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.
За результатами нового розгляду справи, рішенням Господарського суду Львівської області від 19.05.2020, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 15.04.2021, заяву прокурора Львівської області задоволено, визнано недійсною біржову угоду №96-02/5 купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей від 02.10.2002, укладену між ВАТ «Кінескоп» і ВАТ «Іскра» про купівлю-продаж двох станцій катодного захисту та зовнішнього газопроводу ГРС «Винники» Д 500. 
Постановою Верховного Суду від 19.10.2021 касаційну скаргу ТзОВ «Спектргаз» задоволено частково, постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 та рішення Господарського суду Львівської області від 19.05.2020 скасовано, справу у скасованій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.
У постанові Верховний Суд вказав, що суди першої та апеляційної інстанції під час ухвалення судових рішень не встановили фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, – щодо належного процесуального статусу кожного із учасників провадження у цій справі (щодо належних відповідачів у цій справі, та щодо права осіб, які заявили про позовну давність у спірних правовідносинах, подавати таку заяву), а справу розглянуто по суті заявлених вимог без дослідження зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин щодо процесуального статусу кожного із учасників провадження у цій справі, щодо прав кожного із учасників у цій справі стосовно предмета спору, щодо процесуальних прав подавати докази у справі і заявляти відповідні клопотання, щодо застосування позовної давності у спірних правовідносинах. 
Крім цього, суди, визнавши обґрунтованим право прокурора звернутись у спірних правовідносинах в інтересах держави в особі позивача, формулюючи при вирішенні спору висновок про відсутність пропуску позовної давності у спірних правовідносинах за вимогами прокурора, та надаючи оцінку відповідним обставинам справи, між тим припустились порушення та неправильно застосували норми матеріального права, що призвело до передчасного та помилкового висновку в цій частині, з огляду на те, що позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках: 1) прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені. Крім цього слід враховувати, що зміна правовідносин, які стали остаточними внаслідок спливу позовної давності або мали би стати остаточними, якби позовна давність була застосована без дискримінації на користь держави, є несумісною з принципом правової визначеності.
Встановивши, що відчужений за оспорюваною угодою газопровід має дві складові, на одну з яких, як за твердженням прокурора, так і згідно з встановленими на підставі доказів у справі обставинами справи, поширюється право державної власності, між тим, не надали оцінки відповідним обставинам та поданим у справі доказам щодо правового режиму складових газопроводу, зокрема, в контексті права прокурора звернутись у спірних правовідносинах в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, а не в особі відповідного державного органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах – а саме розпоряджатись відповідною («державною») частиною газопроводу, а також в контексті правил обчислення позовної давності у спірних правовідносинах, не надавши при цьому оцінки доказам у справі, а саме ухвалі від 11.12.2003 у справі №1/704-5/205 про припинення за заявою прокурора провадження у справі за вимогами прокурора про визнання недійсною біржової угоди (пункт 3.22), зокрема і щодо суб`єктного складу учасників у справі №1/704-5/205, і щодо підстав як для позовних вимог у вказаній справі, так і підстав для звернення прокурора у справі №1/704-5/205 у співставленні з правом та підставами прокурора для звернення із вимогами у цій справі.

Ухвалюючи оскаржене рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов наступних висновків:
-  відсутність доказів дотримання зазначеного порядку підготовки до відкритих торгів чи конкурсу (аукціону) з продажу майна банкрута, а також відсутність доказів дотримання порядку продажу майна банкрута, вказує на невідповідність вимогам закону укладеної за результатами таких торгів чи конкурсу (аукціону) біржової угоди № 96-02/5 договору купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей від 02 жовтня 2002 року, і є підставою для визнання її недійсною відповідно до ст.48 Цивільного кодексу Української РСР; 
- укладення спірної біржової угоди порушує законні інтереси територіальної громади сіл, селищ Львівського району, інтереси яких представляє Львівська районна рада, а відтак прокурором вірно визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, і при цьому дотримано при подані заяви вимоги ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»;
- прокурор довідався або мав об`єктивну можливість довідатися про порушення або загрозу порушення інтересів територіальної громади як мінімум, з 2003 року під час розгляду судом справи №1/704-5/205 за позовом прокурора про визнання недійсною біржової угоди №96-02/5 від 02.10.2002, однак, звернувся до господарського суду з даним позовом 04.05.2016 (через 13 років), тобто, пропустивши позовну давність.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги про зміну мотивувальної частини рішення, ТзОВ «Спектргаз» наводить наступні доводи:
-          прокурор звернувся з позовом в інтересах територіальних громад (при цьому не вказав яких саме) та не зазначив у чому полягає співпадіння цих інтересів з державними, у цьому спорі відсутні підстави для представництва інтересів держави, що повинно мати наслідком залишення заяви прокурора без розгляду;
-          суд встановив обставини на основі недопустимих доказів, адже частина доказів (детально перелічено в апеляційній скарзі) не засвідчено у відповідності до вимог ст.91 ГПК України, Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування на підприємствах, в установах і організаціях», затверджених наказом Мінюсту №1000/5 від 18.06.2015 та Національного стандарту «Уніфікована системи організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003»;
- майно, що було об`єктом оспорюваної біржової угоди (із врахуванням змін) – «Зовнішній газопровід Д500 від ГРС «Винники» (нова) до точки врізки в газопровід високого тиску ВАТ «Іскра», довжиною 808,5 м. інв.№45548, рік введення в експлуатацію – 1993», належало банкруту на праві власності, а відтак могло бути включене до складу ліквідаційної маси, що підтверджує відсутність визначеної прокурором підстави недійсності угоди – порушення при укладенні правочину вимог ч.2 ст.30 Закону про банкрутство щодо здійснення продажу майна підприємств-банкрутів, заснованих на державній власності, з урахуванням вимог ч.2 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного майна»;
-  об`єктом продажу за цією угодою (із врахуванням внесених змін і доповнень) був «Зовнішній газопровід Д500 від ГРС «Винники» (нова) до точки врізки в газопровід високого тиску ВАТ «Іскра», довжиною 808,5 м. інв.№45548» як одна ціла, індивідуально визначена річ, а не його частина, зміни та доповнення не є угодою щодо купівлі-продажу окремого товару (партії), тому не відповідають ознакам біржової угоди, які передбачені у ст.15 Закону України «Про товарну біржу» та не могли реєструватись біржею, оскільки це прямо суперечило цій статті, таким чином, зміни та доповнення є укладеними і не потребували окремої (від основної біржової угоди) їх реєстрації біржею;
- при укладанні біржової угоди було дотримано вимоги ст.30 Закону про банкрутство щодо проведення інвентаризації та оцінки відчужуваного майна, забезпечення через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна, погодження цього з комітетом кредиторів, оскільки докази (детально перелічені у скарзі) на підтвердження таких обставин є більш вірогідними, ніж докази, надані на їх спростування (останні взагалі відсутні);
- жодними доказами у справі не підтверджується, що газопровід, який є об`єктом біржової угоди, належав до об`єктів комунальної інфраструктури саме територіальних громад Пустомитівського району, що свідчить про відсутність порушення їх прав та (або) інтересів, передбачених у ч.1 ст.26 Закону про банкрутство; суд встановив, що газопровід належав до об`єктів комунальної інфраструктури Львівського району, хоча такого на час укладення біржової угоди не існувало, при цьому застосував концепцію «негативного доказу», що є порушенням принципу змагальності;   
-          під час дослідження проектної та виконавчо-технічної документації, встановлення довжини та ідентифікації газопроводу на місцевості суд першої інстанції взяв до уваги висновок експерта №4660 від 26.04.2019, складений судовим експертом Львівського НДІСЕ В.В.Іляшем за результатами судової будівельно-технічної експертизи, призначеної судом, та не визнав доказом висновок експерта №22/10/19 від 22.10.19 судової будівельно-технічної експертизи, проведеної експертом Бобалом Т.В. на замовлення ТзОВ «Спектргаз» з тих самих питань, не зазначивши в чому полягає його неналежність, недопустимість чи недостовірність, безпідставно вказав, що такий висновок виготовлено з метою спростування раніше поданого висновку №4660, у повторній експертизі щодо якого ухвалою відмовлено,  не взяв до уваги, що договір на проведення експертизи було укладено до ухвали про відмову в призначенні експертизи, разом з цим суд вдався до аналізу вказаного висновку для встановлення обставин та вийшов за межі компетенції, перекрутивши дані висновку №22/10/19 про те, що експертом відмінусовано 2.97 м.п. висоти вертикального елемента, тоді як на сторінці 5 висновку вказано, що відмінусовано 1.7 м.п.; враховуючи наведене, апелянт просить викликати в судове засідання експерта Іляша В.В. та експерта Бобала Т.В. для роз`яснення ними своїх висновків і надання відповідей на питання суду та учасників справи, зокрема, щодо описаних розбіжностей у встановлених ними довжинах газопроводу та щодо ідентифікації газопроводу ГРС «Винники»/нова на підставі досліджуваних документів;
-          апелянт вважає, що на підставі оцінки обох висновків експерта та доказів, які були об`єктами оцінки цих експертиз (проектна та виконавчо-технічна документація) можна дійти висновків про те, що відповіді на перше та друге питання, викладені у висновку №4660 слід відхилити як такі, що не відповідають іншим доказам у справі, а відповіді на ці ж питання, викладені у висновку №22/10/19 є обґрунтованими; 
-          апелянт стверджує, що наявні в справі докази дають можливість вважати доведеними такі обставини: 1) об`єктом біржової угоди (із врахуванням змін і доповнень) був зовнішній газопровід високого тиску (з двома станціями катодного захисту) від ГРС «Винники» (нова) до точки врізки в газопровід високого тиску ВАТ «Іскра» (поблизу ГРС «Винники» (нова) довжиною (згідно біржової угоди – 808,5 м.п., згідно з висновком експертизи №4660 – 814 п.м., згідно висновку експертизи №22/10/19 – 808 м.п., згідно з виконавчо-проектною документацією – 810 м.п., фактична довжина – 819,6 м.п. – різниці в довжинах пояснюються можливими відхиленнями будівництва, нанесенням об`єкта будівництва у масштабі на папір, похибкою вимірювання лінійкою такого нанесення), інв.№45548, рік введення в експлуатацію - 1998, збудований на замовлення ВО «Кінескоп» і прийнятий згідно з Актом приймання газопроводу в експлуатацію від 17.08.1998, який за своїм місцем розташування та конфігурацією відповідає проектній документації, виконавчому зніманню газопроводі, схемі зварних стиків надземного газопроводу високого тиску Д530х6.0, L=107,47 м.п. від ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова), схемі зварних стиків підземного газопроводу високого тиску Д530х6.0, L=610 м.п. від ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова); 2) немає підстав заперечувати існування газопроводу ГРС «Винники»/нова довжиною 0.108 км., інв.№145200100330100006 і право власності держави на нього, однак, немає також підстав стверджувати, що він входить до складу газопроводу ГРС «Винники» (стара) - ГРС «Винники» (нова), а саме є його надземною частиною, що примикає до ГРС «Винники» (нова);
      -          прокурор довідався (мав об`єктивну можливість довідатись) про порушення прав та інтересів держави та/або територіальних громад у зв`язку з укладенням біржової угоди, як мінімум 04.11.2003 (дата звернення прокурора міста Львова в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Господарського суду Львівської області з позовом  до відповідачів ВАТ «Іскра» і ВАТ «Кінескоп» про визнання недійсною біржової угоди на підставі ст.49 ЦК УРСР та повернення відчуженого газопроводу в державну власність), що свідчить про сплив позовної давності станом на дату подання заяви прокурора (04.05.2016), із врахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.01.2020 у справі №910/9158/16, окрім того заява АТ «Львівгаз» (яке не є позивачем у справі) про поважність причин пропуску позовної давності, підлягає відхиленню.
Прокурор у відзиві на апеляційну скаргу ТзОВ «Спектргаз» наводить наступні аргументи на спростування доводів апеляційної скарги: 
- господарський суд при повторному розгляді даної справи врахував вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 19.10.2021 у цій справі щодо підстав участі прокурора та виклав свою правову позицію щодо питання порушення укладенням спірної угоди прав чи законних інтересів територіальної громади сіл, селищ, міст Львівського району, інтереси яких представляє Львівська районна рада і як наслідок, питання визначення прокурором органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;
- прокурор оспорює дійсність біржової угоди від 02.10.2002 №96-02/5, предметом якої є купівля-продаж 610 м.п. частини підземного газопроводу від ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова) і дві катодні станції; підземна частина газопроводу від ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова) довжиною 610 м.п. належала ВАТ «Кінескоп», а надземна частина газопроводу довжиною 108 м.п. (газопровід ГРС Винники/нова) належить державі і обліковується на балансі АТ «Львівгаз»; спірний газопровід перебуває на території Львівського (колись Пустомитівського) району Львівської області поза межами населеного пункту Винники і через газопровід проходить газ, яким забезпечується газопостачання кількох населених пунктів Львівського району, тому укладення спірної біржової угоди порушує законні інтереси територіальної громади сіл, селищ Львівського району, інтереси яких представляє Львівська районна рада, а відтак прокурором вірно визначено орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, і при цьому дотримано при поданні заяви вимоги ст.23 Закону України «Про прокуратуру»;
- в апеляційній скарзі скаржник посилається на судову практику 2019-2020 років щодо підстав представництва інтересів держави прокурором, хоча заява прокурором до суду пред`явлена у 2016 році, відповідно, прокурор керувався ст. 29 ГПК України (редакція на момент пред`явлення позову) та практикою Верховного Суду України; 
- в доводах щодо недопустимості доказів апелянт зазначає про порушення ст. 91 ГПК України (в редакції 2017 року), та на практику Верховного Суду 2018-2020 років, однак, заяву до суду прокурор пред`явив 29.04.2016, а Господарський суд Львівської області при повторному розгляді справи виконав вказівки Верховного Суду у даній справі, викладені в п.8.16 постанови від 19.10.2021, щодо встановлення належного процесуального статусу як сторін, так і інших учасників у спорі, які були залучені з ухваленням відповідного судового рішення та щодо прав кожного із учасників у цій справі стосовно предмета спору, процесуальних прав подавати докази у справі і заявляти відповідні клопотання;
- щодо прав на газопровід «ГРС Винники» (стара) – ГРС «Винники» (нова)» апелянт вказує у скарзі на відсутність такої підстави недійсності біржової угоди як порушення при укладенні правочину вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», водночас, суд при повторному розгляді справи зазначив про відсутність підстав для твердження про недійсність біржової угоди з підстав порушення при укладенні правочину вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на дату укладення оспорюваного правочину) щодо здійснення продажу майна підприємств-банкрутів, заснованих на державній власності, з урахуванням вимог Закону України «Про приватизацію державного майна», а саме ч.2 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного майна»;
- щодо відповідності Закону України «Про товарину біржу» спірний газопровід міг бути предметом біржової угоди, біржова угода від 02.10.2002 зареєстрована у Львівській філії товарної біржі «Західно-Українська біржа нерухомості» згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу» (п.8 угоди), однак, докази реєстрації на біржі змін та доповнень від 09.06.2003 в матеріалах справи відсутні, не міститься такої вказівки і в самому тексті зазначених змін та доповнень; оскільки кількість і вартість майна відносяться до істотних умов договору купівлі-продажу, то зміна кількості майна (в даному випадку-довжини газопроводу з 610 п.м. на 808,5 м.п.) та вартості (у даному випадку - з 33 407,66 грн з ПДВ на 44 210,42 грн з ПДВ) вказують на те, що зміни та доповнення до біржової угоди від 09.06.2003, є самостійною угодою в частині різниці між новою і попередньою довжиною газопроводу, а не лише невід`ємною частиною біржової угоди від 02.10.2002; окрім цього, Цивільний Кодекс УРСР в редакції на момент укладення вказаних змін та доповнень не передбачав такої норми як внесення змін чи доповнень до правочину, а отже, враховуючи те, що зміни та доповнення до біржової угоди містять інший предмет та ціну правочину, такий є окремою угодою та, відповідно, повинен був бути укладений згідно норм чинного законодавства, зокрема, зареєстрований на біржі в розумінні норми ст.15 Закону України «Про товарну біржу»;
- щодо дотримання ч.1 ст.26, ст.30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували що ліквідатор здійснив інвентаризацію майна банкрута - спірного зовнішнього газопроводу ГРС «Винники» та двох станцій катодного захисту, та що спірний зовнішній газопровід ГРС «Винники» та дві станції катодного захисту включено до складу ліквідаційної маси ВАТ «Кінескоп», доказів, які б підтверджували, що укладенню оспорюваної біржової угоди передувало здійснення інвентаризації спірного зовнішнього газопроводу ГРС «Винники» та двох станцій катодного захисту, їх оцінки відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на дату укладення оспорюваного правочину), доказів, які б підтверджували що оспорювана біржова угода укладена за результатами проведених відкритих торгів з продажу майна банкрута чи конкурсу (аукціону) з продажу майна банкрута у разі надходження двох чи більше пропозицій щодо придбання майна, що ліквідатор забезпечував через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна, і що порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджувалися з комітетом кредиторів;
- суд дійшов вірного висновку, що відсутність доказів дотримання порядку підготовки до відкритих торгів чи конкурсу (аукціону) з продажу майна банкрута, а також відсутність доказів дотримання порядку продажу майна банкрута, вказує на невідповідність вимогам закону укладеної за результатами таких торгів чи конкурсу (аукціону) біржової угоди № 96-02/5 договору купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей від 02 жовтня 2002 року, і є підставою для визнання її недійсною відповідно до ст.48 Цивільного кодексу Української РСР, з чим також погодився Верховний Суд у п. 8.5постанови від 19.10.2021 у цій справі; 
- суд не прийняв висновок експерта №22/10/19 від 22.10.2019 судової будівельно-технічної експертизи, як доказ у справі;
- з підстав, наведених також в апеляційній скарзі прокуратури, прокурор вказує, що заява подана до суду в межах трьохрічного строку позовної давності, отримання в січні 2016 року документів від АТ «Львівгаз», є поважною причиною пропуску строку позовної давності для пред`явлення прокурором позову в інтересах Львівської районної ради про визнання недійсною біржової угоди, про що зазначалось у судових дебатах прокурором. 

Вимоги апеляційної скарги прокурора обґрунтовано тим, що оскаржене рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права (ст.ст.256, 257, 261,267 ЦК України) та порушенням норм матеріального права (ст.ст.129, 236 ГПК України), прийняте при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи. 
Зокрема, прокурор не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовну заяву подано з пропуском строку позовної давності, вказує що дійсно у 2003 році прокурор міста Львова в інтересах держави в особі Фонду Державного майна України звертався до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідачів ВАТ «Іскра» та ВАТ «Кінескоп» про визнання недійсною біржової угоди №96-02/5 від 02.10.2002 і повернення відчуженого газопроводу у державну власність, однак, згодом, на підставі заяви прокурора, суд ухвалою від 11.12.2003 припинив провадження у справі №1/704-5/205. 
Проте, з наявних матеріалів справи вбачається, що підстави зазначеного позову інші, які і орган, за захистом інтересів якого прокурор звертався до суду. Так, в матеріалах справи відсутні відомості про обізнаність прокуратури, що газопровід є складовою частиною розподільного газопроводу ГРС «Винники»(нова) – ВО «Іскра» і, що він є об`єктом комунальної інфраструктури Пустомитівського району Львівської області. Про ці обставини і про те, що укладені 02.10.2002 біржова угода №96-02/5 порушує права Пустомитівської районної ради Львівської області, правонаступником якої є Львівська районна рада, прокурор довідався 11.01.2016, коли отримав від ПАТ «Львівгаз» запитувану інформацію і документи. 
Відтак, із врахуванням положень ст.ст.71, 76 ЦК Української РСР, п.6 Прикінцевих і перехідних положень, ст.ст.257, 261 ЦК України, наведеним підтверджується, що заява подана до суду в межах трьохрічного строку позовної давності, який починає свій перебіг не з моменту, коли прокуратурі стало відомо про факт вчинення правочину, який оскаржується, а з моменту, коли органи прокуратури довідались про його суперечність вимогам Закону та порушення інтересів територіальної громади Пустомитівського району. 
При цьому, прокурор покликається на правовий висновок, викладений у п.95 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц, відповідно до якого за загальним правилом позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатись орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, та зазначає, що Пустомитівську районну раду проінформовано про порушення права територіальної громади Пустомитівського району листом №05/1-110вих-16, а Пустомитівська районна рада листом від 23.06.2016 звернулась до прокуратури Львівської області з проханням подати в інтересах територіальної громади Пустомитівського району позов щодо повернення газопроводу ГРС «Винники»(нова) ГРС «Винники»(стара) у власність територіальної громади.
Також прокурор покликається на правові висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 12.07.2017 у справі №6-2458цс16, від 02.09.2008 у справі №3-3376к08, від 20.08.2013 у справі №3-18гс13, від 12.04.2017 у справі №6-1852цс16, відповідно до яких закон пов`язує початок перебігу позовної давності не з моментом поінформованості про вчинення певної дії чи прийняття рішення, а з моментом обізнаності про вчинення порушення закону та порушення у зв`язку з цим прав та охоронюваних законом інтересів.
Відтак прокурор вважає, що обчислення початку перебігу строку позовної давності повинно здійснюватись від дня, коли прокурор та Пустомитівська районна рада як позивач довідався або міг довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила, тобто, з моменту аналізу документів, отриманих 11.01.2016, та за наслідками вирішення яких виявлено порушення права районної ради як потенційного власника конкретного майна – газопроводу, що відбулося внаслідок укладення спірної біржової угоди. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 у справі №610/623/18. Прокурор наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази щодо обізнаності позивача про виявлені порушення швидше, ніж лютий 2016 року.
Прокурор вказує, що отримання в січні 2016 року документів від АТ «Львівгаз», є поважною причиною пропуску строку позовної давності для пред`явлення прокурором позову в інтересах Львівської районної ради про визнання недійсною біржової угоди, про що зазначалось прокурором у судових дебатах. При цьому покликається на правовий висновок, викладений  у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.11.2019 у справі №911/3677/17.
Окрім того, прокурор не погоджується із здійсненим в оскаржуваному рішенні розподілом судових витрат та зазначає, що всупереч вимогам п.2.ч.1, ч.8, ч.13 ст.129 ГПК України, суд поклав на Львівську обласну прокуратуру витрати ТзОВ «Спектргаз» по сплаті судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг в розмірі 9646 грн., хоча постановою Західного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 судовий збір залишено за апелянтом, ТзОВ «Спектргаз» ні в апеляційній, ні в касаційній скарзі не просив стягнути за подання таких скарг судові витрати, а покладення відшкодування судового збору на прокуратуру не передбачено вимогами ГПК України, за винятком коли прокурор є позивачем, проте, у цій справі позивачем є Львівська районна рада.
У відзиві на апеляційну скаргу прокурора ТзОВ «Спектргаз» покликається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 17.10.2018 у справі №362/44/17, відповідно до яких зміна правовідносин, які стали остаточними внаслідок спливу позовної давності або мали би стати остаточними, якби позовна давність була застосована без дискримінації на користь держави, є несумісною з принципом правової визначеності, а також на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 16.11.2016у справі №6-2469цс16 та Верховного Суду від 26.09.2019 у справі №924/1114/18, від 03.04.2018 у справі №910/31767/15, відповідно до яких існує презумпція можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через яких позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо, позивач повинен також довести, що він не міг дізнатися про таке порушення. Третя особа звертає увагу на те, що прокурор міста Львова в інтересах держави в особі Фонду Державного майна України звертався до Господарського суду Львівської області з позовом №136-поз від 04.11.2003 до відповідачів ВАТ «Іскра» та ВАТ «Кінескоп» про визнання недійсною біржової угоди на підставі ст.49 ЦК УРСР та повернення відчуженого газопроводу в державну власність, провадження у справі було припинено на підставі заяви прокурора про відмову від позову. До позовної заяви було долучено копії паспорта №8 розподільчого газопроводу, будівельного паспорта №18 підземного газопроводу високого тиску, а з тексту позову вбачається, що прокурор був обізнаний щодо пролягання газопроводу між ГРС «Винники»(нова) та ГРС «Винники» (стара), що вказує на обізнаність прокурора про розподільчий статус газопроводу та на об`єктивну можливість довідатись чи належав той до об`єктів комунальної інфраструктури. Таким чином, прокурор довідався (мав об`єктивну можливість довідатись) про порушення прав та інтересів держави та/або територіальних громад у зв`язку з укладенням біржової угоди як мінімум з 04.11.2003, що свідчить про сплив позовної давності станом на дату подання заяви прокурора (04.05.2016).
Щодо поважності причин пропуску строку позовної давності ТзОВ «Спектргаз» звертає увагу на те, що посилання прокурора на одні і ті ж обставини (отримання документів від ПАТ «Львівгаз») як на підставу наявності поважних причин пропуску позовної давності є суперечливим, оскільки ці факти є взаємовиключними – якщо строк не пропущено, то не може йтися про будь-які причини його пропуску.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч.5 ст.310 ГПК України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. Також, відповідно до ч.1 ст.316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
У постанові від 19.10.2021 у цій справі, направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд вказав, що не зважаючи на виникнення спірних правовідносин 02.10.2002 та на звернення прокурора із заявою про визнання недійсною біржової угоди в травні 2016 року (тобто в період чинності Закону про банкрутство), суд, з урахуванням положень в пункті 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» КУзПБ, доходить висновку, що при вирішенні цього спору з ухваленням в період чинності КУзПБ оскаржуваних судових рішень склад учасників спору у цій справі підлягає визначенню відповідно до ГПК України.
Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що ВАТ «Кінескоп» визнано банкрутом ще у 1999 році, 08.05.2002 суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у 19.01.2013 набрав чинності Закон України №4212-VI від 22.12.2011 «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», яким Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» викладено в новій редакції. У відповідності до п.1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», викладеного у новій редакції, та із врахуванням визнання ВАТ «Кінескоп» банкрутом до дня набрання чинності вказаним законом, під час розгляду справи №2/264 станом на 2016 рік підлягали застосуванню положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до внесення змін Законом №4212-VI від 22.11.2011, за винятком положень, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство.
Відповідно до ст.1 Закону про банкрутство у вказаній редакції, учасниками провадження у справі про банкрутство - сторони (кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут)), арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство, Фонд державного майна України, державний орган з питань банкрутства, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа акціонерів або учасників товариств з обмеженою чи додатковою відповідальністю.
Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення прокурора із заявою в інтересах держави в особі Пустомитівської районної ради Львівської області до боржника  ВАТ «Кінескоп» про визнання недійсним договору купівлі-продажу матеріальних цінностей вартістю 4 020 840 грн. учасниками справи про банкрутство ВАТ «Кінескоп» серед інших було ПАТ «Львівгаз» (кредитор), Регіональне Відділення Фонду державного майна України у Львівській області, після прийняття заяви прокурора до розгляду, ухвалою суду від 15.06.2016 до участі у справі залучено ВАТ «Іскра» і ТзОВ «Спектрагаз», згодом, на новому розгляді справи ухвалою від 16.05.2017 до участі у справі залучено Міністерство енергетики та вугільної промисловості України. 
Окрім того, ухвалою Верховного Суду від 31.08.2021 залучено Львівську районну раду Львівської області як правонаступника Пустомитівської районної ради Львівської області до участі у справі №2/264 у спорі за заявою прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Пустомитівської районної ради Львівської області про визнання недійсною біржової угоди від 02.10.2002 №96-02/5 про купівлю-продаж матеріальних цінностей загальною вартістю 4 020 840,00 грн. в межах справи про банкрутство ВАТ «Кінескоп».
Під час нового розгляду справи, Господарський суд Львівської ухвалою від 21.12.2021 залучив АТ «ОГС «Львівгаз» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, ухвалою від 27.01.2022 замінив найменування органу прокуратури з Прокуратури Львівської області на Львівську обласну прокуратуру, визначив позивачем у справі №2/264 в частині розгляду заяви прокурора Львівської обласної прокуратури про визнання недійсною біржової угоди Львівську районну раду Львівської області, а відповідачами – ВАТ «Кінескоп» та ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра»; залучив Товарну біржу «Альмадор» як співвідповідача; залучив Міністерство енергетики України як третю особу-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача; ухвалою від 05.04.2022 залучив до участі у справі ТзОВ «Спектргаз» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів. 
АТ «ОГС «Львівгаз» у заявах з процесуального питання, поданих суду 04.08.2022 та 04.10.2022, просить дослідити звукозапис проголошення судом першої інстанції вступної та резолютивної частини ухвали від 05.04.2022 та стверджує, що суд не залучив до участі у справі ТзОВ «Спектргаз», однак, в подальшому, склав повний текст ухвали з вказівкою про таке залучення. При цьому третя особа покликається на постанову Верховного Суду від 27.07.2021 у справі №925/940/20.
У вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що встановлені обставини невідповідності змісту наявних у матеріалах справи резолютивної частини скороченого і повного текстів рішення місцевого господарського суду зі справи резолютивній частині проголошеного скороченого рішення та ухвалі цього ж суду про виправлення описки є підставою для скасування судових рішень попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до місцевого господарського суду для усунення зазначених порушень.
Колегія суддів апеляційної інстанції, прослухавши звукозапис судового засідання, проведеного Господарським судом Львівської області 05.04.2022, встановила, що під час проголошення ухвали про закриття підготовчого засідання судом не було оголошено про залучення до участі у справі ТзОВ «Спектргаз». Разом з цим, в пункті першому резолютивної частини ухвали від 05.04.2022 вказано: «залучити Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектргаз» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів до участі у справі №2/264 у спорі за заявою прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Львівської районної ради Львівської області про визнання недійсною біржової угоди від 02.10.2002 №96-02/5 про купівлю-продаж матеріальних цінностей загальною вартістю 4020840 грн. 00 коп. у межах справи про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Кінескоп», а текст ухвали містить відповідне обґрунтування щодо залучення третьої особи.
Колегія суддів погоджується з доводами АТ «ОГС «Львівгаз» про те, що суд першої інстанції допустив порушення процесуального права, не оголосивши в судовому засіданні про залучення ТзОВ «Спектргаз» до участі у справі в якості третьої особи, водночас, встановлене порушення не є таким, що призвело до неправильного вирішення спору по суті чи таким, що зумовлює обов`язкове скасування судового рішення на підставі п.4 ч.3 ст.277 ГПК України, оскільки ТзОВ «Спектргаз» є учасником, залученим до участі у справі ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.06.2016. Ухвала від 15.06.2016 набрала законної сили та є чинною.
Слід зазначити, що направлення судом касаційної інстанції справи на новий розгляд після скасування рішення суду першої інстанції за результатами розгляду спору по суті не може мати наслідком нечинності усіх процесуальних судових рішень (ухвал) у справі, спрямованих на визначення складу учасників справи, одержання доказів, розгляду клопотань тощо, натомість, суд має обов`язок здійснити розгляд справи з виправленням допущених помилок, які власне стали підставою скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд. 
Так, у постанові Верховного Суду у цій справі вказано конкретні порушення, допущені під час розгляду справи, а саме те, що суди першої та апеляційної інстанцій не виконали визначеного законом обов`язку щодо встановлення належного процесуального статусу як сторін, так і інших учасників у спорі, які були залучені з ухваленням відповідного судового рішення, допустили до участі у справі особу – АТ  «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», без вчинення відповідної процесуальної дії – винесення ухвали та не залучили до участі у справі особу, участь якої як сторони цієї категорії спорів у межах справи про банкрутства є обов`язковим - правонаступника Товарної біржі «Західно-Українська біржа нерухомості» – Товарної біржі «Українська».
Під час нового розгляду справи суд першої інстанції врахував наведені вказівки Верховного Суду, залучивши до участі у справі АТ «ОГС «Львівгаз», правонаступника товарної біржі, на якій було зареєстровано оспорювану угоду - Товарну біржу «Альмадор», та визначивши процесуальний статус осіб, що вже були залучені до участі у справі про визнання недійсною угоди в межах справи про банкрутство ВАТ «Кінескоп».
Таким чином, учасниками справи є: заявник - прокурор Львівської обласної прокуратури в інтересах держави, позивач - Львівська районна рада Львівської області, відповідач-1 - ВАТ «Кінескоп», відповідач-2 - ПрАТ «ЛЕЗ «Іскра», відповідач-3 - ТБ «Альмадор» (правонаступник біржі), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача АТ «ОГС «Львівгаз» та  Міністерство енергетики України, а також третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів – ТзОВ «Спектргаз».
Колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта (ТзОВ «Спектргаз») про відсутність підстав для представництва інтересів держави, що повинно мати наслідком залишення заяви прокурора без розгляду, з огляду на наступне.
Прокурор Львівської області звернувся до господарського суду із заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу матеріальних цінностей вартістю 4020840 грн. 04.05.2016.
Відповідно до ст.2 ГПК України (в редакції, чинній станом на 04.05.2016) господарський суд порушує справи за позовними заявами, в тому числі, прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. 
Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. 
Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною третьою статті 25 Закону України «Про прокуратуру». Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви в порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній станом на 04.05.2016) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. 
Відповідно до частини четвертої вказаної статті наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. 
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. 
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. 
Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. 
Звертаючись до суду у цій справі, прокурор вказав, що у зв`язку із розглядом справи №910/10334/15 про визнання незаконними актів Фонду державного майна України про приватизацію ВАТ «Іскра» газопроводу ГРС «Винники» (нова) – ВО «Іскра» виникла необхідність з`ясувати фактичний статус газопроводу ГРС «Винники» (нова) – ГРС «Винники» (стара). Листом від 22.12.2015 №800 вих-15 прокуратурою Львівської області було витребувано у ПАТ «Львівгаз» інформацію та документи про вказаний газопровід», а листом №ЛВ 07/4-95-16 від 11.01.2016 ПАТ «Львівгаз» надало необхідну інформацію та документи. Із вказаних документів було встановлено, що відчужений газопровід є невід`ємною складовою частиною розподільного газопроводу ГРС «Винники» (нова) – ВО «Іскра», є об`єктом комунальної інфраструктури Пустомитівського району Львівської області, який пов`язаний з постачанням споживачам (населенню) газу, і не належить до внутрішньої заводської газової мережі ВАТ «Кінескоп».  
Підставою для звернення до суду з позовом є необхідність захисту інтересів держави, в основі яких, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/19, завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист прав державної власності. При цьому спір, що виник, зачіпає інтереси держави у сфері власності, а відсутність належного владного контролю на вказаному напрямі створює сприятливі умови для незаконного використання державної власності. Пустомитівська районна рада, відповідно до листа, скерованого на адресу прокуратури Львівської області, не може звернутись до суду в інтересах територіальної громади Пустомитівського району, оскільки у бюджеті відсутні кошти для оплати судового збору та відсутні спеціалісти, які компетентні забезпечити участь у такому судовому спорі, у зв`язку з чим районна рада не може належно виконувати свої обов`язки щодо здійснення захисту інтересів держави в суді.
До матеріалів заяви було додано лист прокуратури №05/1-800вих-15 від 22.12.2015, адресований Голові правління АТ «Львівгаз» про надання інформації щодо будівництва, введення в експлуатацію газопроводу високого тиску ГРС «Винники» (нова) ГРС «Винники» (стара), а також про те, чи є газопровід розподільним (а.с.55, том 66), відповідь АТ «Львівгаз» №Лв07/4-95-16 від 11.01.2016 про те, що газопровід ГРС «Винники» (нова) – ГРС «Винники» (стара) є невід`ємною складовою частиною розподільного газопроводу ГРС «Винники» (нова) – ВО «Іскра», ці газопроводи з`єднані між собою зварним з`єднанням і є єдиним неподільним об`єктом Єдиної газотранспортної системи України (а.с.25, том 66), лист прокуратури №05/1-110 вих-16 від 11.02.2016, адресований голові Пустомитівської районної ради з повідомленням про те, що зовнішній газопровід ГРС «Винники» із двома катодними станціями є невід`ємною складовою частиною розподільного газопроводу ГРС «Винники» (нова) – ПАТ «Іскра», належить до об`єктів інженерної інфраструктури, які пов`язані з газопостачанням споживачів (зокрема, хутору Горішній та села Бережани Пустомитівського району), та мав бути переданий до комунальної власності територіальної громади Пустомитівського району, на землях якої він розташований (а.с. 57-58, том 66), відповідь Пустомитівської районної ради Львівської області №03-вих-80 від 23.02.2016 з проханням виступити в інтересах територіальної громади Пустомитівського району щодо повернення газопроводу ГРС «Винники» (нова) – ГРС «Винники (стара) у власність територіальної громади (а.с.59, том 66).
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника (ТзОВ «Спектргаз») про те, що додані до заяви листи (а.с.55-59, том 66) є недопустимими доказами, оскільки їх подано без дотримання вимог ст.91 ГПК України щодо засвідчення копій (листи засвідчено без дати, посади, та печатки) та зазначає, що станом на дату звернення прокурора до суду вимоги до письмових доказів містились у ст.36 ГПК України в редакції до 17.12.2017. Відповідно до частини другої вказаної статті письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Відповідно до п.5.27 Національного стандарту «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Держспоживстандарту №55 від 07.04.2003, (в редакції станом на 04.05.2016) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпису). 
На листах, наданих прокуратурою проставлено напис «Згідно з оригіналом, прокуратура Львівської області», зазначено підпис, ініціали та прізвище відповідальної особи, однак, не вказано дати засвідчення. Вказаний недолік щодо відсутності дати засвідчення в цьому випадку не розглядається апеляційним судом як суттєвий, оскільки учасники справи не висловлювали жодних сумнівів щодо достовірності дати та змісту листів.
Таким чином, на момент звернення до суду із заявою до боржника про визнання угоди недійсною, прокурор дотримався вимог Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про прокуратуру» в редакціях, чинних на момент такого звернення, щодо підстав представництва в суді законних інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
В апеляційній скарзі ТзОВ «Спектргаз» покликається на правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №911/3681/17 (п.50, п.51), постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 (п.51), постановах КГС ВС від 17.08.2020 у справі №910/6668/19, від 23.10.2018 у справі №926/03/18 (п.17) та вказує, що у цій справі прокурор звернувся з позовом в інтересах територіальних громад (при цьому не вказав яких саме) та не зазначив у чому полягає співпадіння цих інтересів з державними.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вказані постанови не є релевантними до обставин цього спору, а саме: п.50 та п.51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №911/3681/17 містить правові висновки щодо визначення початку перебігу позовної давності з врахуванням фактичних обставин справи №911/3681/17; в п.51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 наведено правовий висновок щодо неможливості залишення позову прокурора на підставі пункту 1 частини першої  статті 226 ГПК України (позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності); у справі №910/6668/19 Верховний Суд 17.08.2020 постановив ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, а не постанову як зазначає апелянт, при цьому в ухвалі вказано, що відмова у відкритті касаційного провадження відповідачу – територіальній громаді міста Києва, унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою цієї ж особи, поданою іншим представником – прокурором; відповідно до змісту постанови Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №926/03/18 було заявлено позов прокурора в інтересах держави, а орган, уповноважений державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах було визначено одним з відповідачів. 
Натомість, прокурор у відзиві на апеляційну скаргу покликається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 08.02.2019 у справі №915/20/18 з приводу представництва прокуратурою інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування.
В пунктах 7.18 -7.23 вказаної постанови наведено наступні висновки:
«Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень  статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України  (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.99 N 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи N 806/1000/17).
В контексті правовідносин у даній справі, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.»    
Колегія суддів погоджується з твердженням ТзОВ «Спектргаз» про те, що територіальною громадою є жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр (ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування»), водночас, слід також взяти до уваги, що районна рада є органом місцевого самоврядування, що представляє саме спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст.
Так, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
У заяві та наступних поясненнях у справі прокурор вказує, що газопровід перебуває на території Пустомитівського району (згодом – Львівського) поза межами населеного пункту Винники, через газопровід проходить газ, яким забезпечується газопостачання кількох населених пунктів цього району, отже, органом, уповноваженим здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах є саме районна рада як орган місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальних громад в межах району. 
Про судову практику розгляду справ за зверненнями прокурора в інтересах держави в особі територіальних громад сіл, селищ та міст району в особі районної ради свідчить також постанова Судової палати в господарських справах Верховного суду України від 22.06.2016 у справі №906/165/15 (№3-462гс16).
Щодо твердження апелянта (ТзОВ «Спектргаз») про те, що органи місцевого самоврядування не можуть мати делегованих повноважень державних органів щодо захисту інтересів держави в процедурі банкрутства, а повноваження щодо управління власністю громад є самоврядними і вони не можуть здійснюватись з метою захисту інтересів держави, тому у прокурора не було підстав визначати будь-який орган місцевого самоврядування позивачем за даним позовом, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що вказаний спір заявлено в межах справи про банкрутство з огляду на вимоги ст.16 ГПК України (в редакції станом на 04.05.2016) та ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції станом на 04.05.2016) щодо виключної підсудності такої категорії спорів. 
Так, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.
ТзОВ «Спектргаз» в апеляційній скарзі також покликається на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №922/614/19, у постановах від 28.08.2020 у справі №914/1000/19, від 15.02.2021 у справі №914/1248/20 про необхідність попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень, у постановах Верховного Суду від 21.10.2019 у справі №924/1200/18 про те, що прокурор не може розглядатись як альтернативний суб`єкт звернення до суду, який може замінювати належного суб`єкта владних повноважень, однак, вказані висновки стосуються застосування ст.53 ГПК України та ст.23 Закону України «Про прокуратуру» в редакціях, що набрали чинності після прийняття заяви прокурора у цій справі до розгляду та після скасування судом касаційної інстанції судового рішення за результатами розгляду заяви з направленням на новий розгляд.
При цьому у постанові від 28.08.2020 у справі №914/1000/19, на яку покликається апелянт, Верховний Суд дійшов висновку про те, що позивач (орган місцевого самоврядування) не мав можливості самостійно захистити інтереси держави в суді внаслідок об`єктивних причин, пов`язаних з відсутністю в міському бюджеті коштів для сплати судового збору, що свідчить про бездіяльність органу самоврядування.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що станом на дату звернення до господарського суду із заявою про визнання оспорюваної біржової угоди недійсною, прокурором було дотримано вимоги чинних станом на 05.04.2016 норм законодавства щодо обґрунтування наявності підстав представництва інтересів держави, визначивши позивачем орган місцевого самоврядування – районну раду. 

Із письмових заяв по суті спору вбачаються наступні правові позиції учасників справи щодо заявлених позовних вимог.
Прокурор, покликаючись на приписи ч.1 ст.26, ч.2 ст.30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, що діяла на момент укладення спірної біржової угоди) та ч.2 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного майна» (в редакції, що діяла на момент укладення спірної біржової угоди) стверджує, що зовнішній газопровід ГРС «Винники» (нова) - ГРС «Винники» (стара) з двома катодними станціями належить до об`єктів інженерної інфраструктури, які пов`язані з постачанням газу споживачам, а тому не міг бути відчужений за біржовою угодою від 02.10.2002. Окрім цього, даний газопровід з двома катодними станціями, як об`єкт комунальної інфраструктури, не підлягав включенню до ліквідаційної маси ВАТ «Кінескоп», а мав бути переданий до комунальної власності територіальної громади Пустомитівського району. З огляду на викладене прокурор вважає, що оспорюваний правочин на підставі ст. 48 Цивільного кодексу УРСР підлягає визнанню недійсним як такий, що суперечить вимогам закону. 
Також відповідно до змісту письмових заяв по суті справи, прокурор вважає, що позовну давність у цьому спорі не пропущено.
Позивач – Пустомитівська районна рада Львівської області у наданих суду письмових поясненнях вказала, що повністю підтримує заявлені прокурором вимоги, разом з цим Львівська районна рада, яку залучено Верховним Судом до участі у справі як правонаступника Пустомитівської районної ради, у касаційному провадженні подала заяву про відмову від позову, яку суд касаційної інстанції відхилив на підставі ч.5 ст.55 ГПК України, враховуючи, що прокурор продовжив підтримувати позов.
Відповідач-1 – ВАТ «Кінескоп» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Коваля В.В. 28.10.2020 на стадії апеляційного провадження у справі подав заяву про застосування позовної давності. 
Відповідач-2 - ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра», заперечуючи заявлені вимоги, зазначало про необґрунтованість посилання прокурора на ч.2 ст.30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідно до якої продаж майна підприємств-банкрутів, заснованих на державній власності, здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про приватизацію державного майна», оскільки ВАТ «Кінескоп» не є державним підприємством. Спірний газопровід належав до виробничого майна ВО «Кінескоп» (під час приватизації) та ВАТ «Кінескоп» (під час вчинення оспорюваного правочину), був збудований для потреб та на замовлення ВАТ «Кінескоп» і належить до категорії розподільних, до нього не під`єднано жодного газопроводу, який би безпосередньо забезпечував газом територіальну громаду, відтак, дія норми ч. 1 ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на оспорюваний договір не поширюється. Крім цього, суб`єктами права комунальної власності визначені територіальні громади сіл, селищ, міст, районів у містах, але не районна рада, такого ж суб`єкта права, як територіальна громада району, законом взагалі не визначено, тобто  прокурором неправильно визначено позивача, тобто орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, просить заяву прокурора залишити без розгляду.
23.05.2022 відповідач-2 подав до суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, в якій вказує на те, що прокурору було відомо про обставини укладення біржової угоди та можливе порушення прав та інтересів держави та/або територіальних громад, як мінімум, з 04.11.2003.
Третя особа на стороні відповідачів – ТзОВ «Спектргаз» заперечує вимоги заяви прокурора з підстав, аналогічних доводам відповідача-2.
Третя особа на стороні позивача – АТ «ОГС «Львівгаз» вважає заявлені прокурором вимоги обґрунтованими, зазначає, що газопровід ГРС Винники/нова, як надземна складова частина газопроводу від ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова), під інвентарним номером 145200100330100006 належить на праві власності державі і від часу прийняття його в експлуатацію перебуває у володінні і користуванні АТ «Львівгаз» на законних підставах як державне майно. Прокурор у поданій заяві оспорює дійсність біржової угоди від 02.10.2002 №96-02/5, предметом якої є купівля-продаж 610 м.п. частини підземного газопроводу від ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова) і дві катодні станції. Надземний газопровід ГРС Винники/нова протяжністю 108 м.п. і підземний газопровід протяжністю 610 м.п., угода про відчуження якого є предметом спору, є різними об`єктами цивільних прав, тому позивачем у справі є районна рада, а не орган державної влади. Відтак прокурор правильно визначив особу позивача у справі.
Третя особа на стороні позивача – Міністерство енергетики України, заявлені вимоги прокурора підтримує, зазначає, що відповідно до договору №31/04 про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства з газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва від 29.11.2012, та укладеного до нього Переліку майна - державного майна, яке перебуває на балансі ПАТ «Львівгаз» та надається йому на праві господарського відання, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України передало ПАТ «Львівгаз» на праві господарського відання державне майно, в тому числі газопровід високого тиску ГРС Винники/нова, довжиною 0,108 км. інвентарний номер 145200100330100006. Зазначений газопровід є складовою частиною розподільного газопроводу ГРС «Винники» (нова) ГРС «Винники» (стара). Отже, оспорюваною біржовою угодою №96-02/5 від 02.10.2002 ВАТ «Кінескоп» фактично продало ПАТ «Іскра» державне майно, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства з газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва.

Матеріалами справи підтверджуються наступні фактичні обставини спору, правильно встановлені судом першої інстанції.
Протоколом технаради при виконкомі Львівської міської Ради народних депутатів по питанню газопостачання промпідприємств в промвузлі «Сихів» і Львівської ТЕЦ-2 від 02.03.1979 №3 (т.66, а.с. 14-16) вирішено зобов`язати ВО «Кінескоп» та ВО «Іскра» здійснити будівництво: АГРС «Винники» з виходом газу 300 тис. м.куб./год; газопровід-перемичку від АГРС «Винники» до газопроводу Дашава-Мінськ; газопровід від промвузла «Сихів» до АГРС «Винники».
Також вказаним протоколом зобов`язано ВО «Львівтрансгаз» у відповідності до положень цього протоколу видати підприємствам техумови на їх газопостачання.
18.03.1979 ВО «Львівтрансгаз» видано технічні умови №14/79 на газопостачання Північно-Східної промзони «Сихів» м. Львова (т. 66, а.с. 17-18).
Як зазначено в заяві прокурора, у 1979 році збудовано газопровід з двома катодними станціями від існуючої ГРС «Винники» до промвузла «Сихів» у м. Львові, який прийнято в експлуатацію у грудні 1979 року. До 1993 року до газопроводу приєднано та підключено газопроводи населення та ВО «Львівський ізоляторний завод» і він набув статусу розподільного газопроводу.
Також прокурор зазначав, що учасниками технаради було здійснено будівництво нової АГРС «Винники», газопроводу-перемички від АГРС «Винники» до газопроводу Дашава-Мінськ та газопроводу-перемички з двома катодними станціями від новозбудованої АГРС «Винники» до існуючої ГРС «Винники». Газопровід-перемичку від АГРС «Винники» до ГРС «Винники» прийнято в експлуатацію у 1993 році. Після завершення будівництва всіх визначених протоколом технаради об`єктів, ВО «Львівтрансгаз» припинив експлуатацію ГРС «Винники», а газопровід-перемичку від АГРС «Винники» до ГРС «Винники», який перебував на балансі ВО «Кінескоп», приєднано до газопроводу ГРС «Винники» - промвузол «Сихів», який перебував на балансі ВО «Іскра», шляхом зварного з`єднання.
Окрім того, прокурор вказував, що у 1993 році в процесі корпоратизації створено ВАТ «Іскра», а у 1995 році у процесі приватизації створено ВАТ «Кінескоп». Засновником обох товариств був Фонд державного майна України, а газопровід-перемичку від АГРС «Винники» до ГРС «Винники» як складову частину газопроводу АГРС «Винники» - промвузол «Сихів» було передано у власність ВАТ «Кінескоп».
ВАТ «Кінескоп» засновано в процесі корпоратизації Львівського державного підприємства «Завод кінескопів» згідно з наказом Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України (Мінмашпром) від 25 січня 1995 року №94 (т.66, а.с. 178) відповідно до Указу Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15 червня 1993 року та «Положення про порядок корпоратизації», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №508 від 05 липня 1993 року.
В процесі корпоратизації, оцінка вартості майна підприємства та формування статутного фонду ВАТ «Кінескоп» з відповідним включенням майнових активів підприємства до його статутного фонду, здійснювались міністерством, як засновником ВАТ. Зазначене підтверджується листом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області від 26.07.2016 №14-11-04829 (правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях) (т. 66, а.с. 110).
Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу Державного підприємства «Завод кінескопів» затверджено заступником Міністра машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України 30 грудня 1994 року.
Згідно з цим актом, вартість об`єктів, які не підлягають приватизації становить 449173 тис. крб., а розмір статутного фонду 320770170 тис. крб. (т. 66, а.с. 176-177, 179). Газопровід ГРС «Винники» (стара) - ГРС «Винники» (нова) в Перелік майна, що не підлягає приватизації загальною вартістю 449173 тис. крб., не увійшов.
Відповідно до отриманого судом Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 66 б, а.с. 22-26), державна реєстрація ВАТ «Кінескоп» проведена 30 січня 1995 року; розмір статутного капіталу складає 3207701,70 грн. (що відповідає зазначеному в Акті оцінки вартості цілісного майнового комплексу Державного підприємства «Завод кінескопів» розміру статутного фонду 320770170 тис. крб., до введення гривні в 1996 році); засновниками (учасниками) юридичної особи є: Фонд державного майна України, розмір внеску до статутного фонду - 3174807,30 грн; всього решта 2157 акціонерів, розмір внеску до статутного фонду - 32894,40 грн.
Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області у листі від 26.07.2016 №14-11-04829 (т. 66, а.с. 110) повідомило, що Фонд державного майна України наказом від 20 червня 1995 року № 174-ДКП прийняв рішення про приватизацію (продаж належних державі акцій) ВАТ «Кінескоп». За результатами продажу акцій частка належних державі акцій у статутному капіталі ВАТ «Кінескоп» становить 99,975 %. За наказом Фонду державного майна України від 14 липня 2004 року №1451 відділення здійснює повноваження з управління корпоративними правами держави у статутному капіталі ВАТ «Кінескоп».
Газопровід-перемичку від АГРС «Винники» до ГРС «Винники», як складову частину газопроводу АГРС «Винники» - промвузол «Сихів», передано у власність ВАТ «Кінескоп».
Газопровід ГРС «Винники» (стара) - ГРС «Винники» (нова) збудовано на замовлення ВО «Кінескоп» та прийнято в експлуатацію згідно з актом від 17.08.1993, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями технічної документації (т. 66, а.с. 149-156), а саме: Акт прийомки газопроводу в експлуатацію від 17.08.1993; Будівельний паспорт №18 підземного газопроводу - газопровід високого тиску від ГРС «Винники» (стара) - ГРС «Винники» (нова); Схема зварних стиків надземного газопроводу високого тиску L-107,47 п.м. від ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова); Схема зварних стиків підземного газопроводу високого тиску L-610,0 п.м. від ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова).
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта (ТзОВ «Спектргаз») про те, що вказані докази є недопустимими, оскільки такі подано АТ «Львівгаз», яке не було на день подання учасником справи. Як вже було зазначено вище, станом на момент звернення прокурора із заявою про визнання недійсною оспорюваної угоди у справу №2/264 про банкрутство ПАТ «Львівгаз» було учасником цієї справи, що підтверджується ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.03.2016 (текст якої оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень), та іншими (наступними в часі) ухвалами, наявними в томі 66 матеріалів справи.
Вказані документи – а.с. 149-156 том 66, засвідчено написом «згідно з архівною копією» із зазначенням дати, підпису, посади, ініціалів та прізвища ПАТ «Львівгаз». Зауваження апелянта про те, що копії  документів не відповідають вимогам  Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Мінюсту №1000/5 від 18.06.2015, що стосуються недоліків засвідчення копій, не спростовують достовірності таких документів. 
Також, у матеріалах справи наявні копії документів на газопровід, поданих ТзОВ «Спектргаз» із клопотанням про долучення доказів від 20.06.2017 (т. 66 в, а.с. 1-10), а саме: аркуш № 1 проекту 23/6-с11-НГ2 «Загальні дані»; аркуш № 2 проекту 23/6-с11-НГ2 «План траси від ПК 0 до ПК 3 + 03,0»; аркуш № 3 проекту 23/6-с11-НГ2 «План траси від ПК 3 + 03,0 до ПК 8 + 08,0»; аркуш № 4 проекту 23/6-с11-НГ2 «Поздовжній профіль газопроводу від ПК 0 до ПК 3 + 03,0»; аркуш № 5 проекту 23/6-с11-НГ2 «Поздовжній профіль газопроводу від ПК 3 03,0 до ПК 8 + 08,0»; виконавче знімання газопроводу на 4-х аркушах.
У рішенні Господарського суду Львівської області від 25.09.2003 у справі №3/81-13/165 за позовом ВАТ «Іскра» до ВАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (т. 66, а.с. 180-181) встановлено, що відповідно до проектно-кошторисної документації, газопровід ГРС «Винники» (стара) - ГРС «Винники» (нова) з врізкою в існуючий газопровід ВАТ «Іскра» довжиною 808 м. побудовано на замовлення та за кошти ВО «Кінескоп», а у жовтні 2002 року, відповідно до біржової угоди № 96-02/5 договору купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей від 02.10.2002, ВАТ «Іскра» придбало даний газопровід у ВАТ «Кінескоп» у власність.
Постановою арбітражного суду Львівської області від 10.11.1999 у справі №2/264 ВАТ «Кінескоп» визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру.
Відповідно до біржової угоди №96-02/5 договору купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей від 02.10.2002 (т. 66, а.с. 20-21), визнання недійсною якої є предметом даного спору, ВАТ «Кінескоп» (продавець) продав, а ВАТ «Іскра» (покупець) купив товарно-матеріальні цінності, а саме: введені в експлуатацію у 1993 році дві станції катодного захисту по ціні 3089,83 грн. з ПДВ і 2890,20 грн. з ПДВ відповідно, та зовнішній газопровід ГРС «Винники» Д 500 довжиною 610 пог. м. інв. №45548 по ціні 33407,66 грн. з ПДВ.
Відповідно до пункту 8 цього договору, він є зареєстрований на Львівській філії товарної біржі «Західно-Українська біржа нерухомості» згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу».
03 жовтня 2002 року сторони склали акт прийому-передачі майна, яке є предметом купівлі-продажу (т. 66, а.с. 22).
Біржова угода №96-02/5 від 02.10.2002 укладена у судовій ліквідаційній процедурі у справі №2/264 про банкрутство ВАТ «Кінескоп».
В подальшому, 09.06.2003 ВАТ «Кінескоп» (продавець) і ВАТ «Іскра» (покупець) уклали зміни та доповнення №1 до біржової угоди №96-02/5 договору купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей від 02.10.2002 (т. 66, а.с. 23-24), якими замінили текст: «Зовнішній газопровід ГРС «Винники» Д 500, довжина - 610 пог. м., інв. № 45548, рік введення в експлуатацію - 1993 по ціні 33407,66 грн. з ПДВ» на «Зовнішній газопровід Д 500, від ГРС «Винники» до точки врізки в газопровід високого тиску ВАТ «Іскра», довжиною - 808,5 м., інв. №45548, рік введення в експлуатацію - 1993 по ціні 44210,42 грн. з ПДВ».
Вказані зміни і доповнення № 1 до Біржової угоди № 96-02/5 укладені на Товарній біржі «Українська інвестиційна» філії «Львівська торгова палата», відповідно до п. 6 яких один примірник даних змін і доповнень залишається у справах зазначеної біржі.
Докази реєстрації на біржі укладених 09.06.2003 змін та доповнень №1 до біржової угоди в матеріалах справи відсутні, а зміст зазначених змін та доповнень не містять такої вказівки.
17.06.2003 сторони склали зміни та доповнення до акту прийому-передачі майна від 03.10.2002, якими в акті прийому-передачі майна від 03.10.2002 змінено текст: «Зовнішній газопровід ГРС «Винники» Д 500, довжина - 610 пог. м., інв. №45548, рік введення в експлуатацію - 1993 по ціні грн. з ПДВ» на «Зовнішній газопровід Д 500, від ГРС «Винники» до точки врізки в газопровід високого тиску ВАТ «Іскра», довжиною - 808,5 м., інв. №45548, рік введення в експлуатацію - 1993 по ціні 44210,42 грн. з ПДВ» (т. 66, а.с. 25-26).
Отже, укладення 09.06.2003 змін та доповнень №1 до біржової угоди №96-02/5 договору купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей від 02.10.2002, стосувалося зміни довжини зовнішнього газопроводу ГРС «Винники» Д 500 з 610 пог.м. на 808,5 м. та його вартості з 33407,66 грн. з ПДВ на 44210,42 грн. з ПДВ.
Оскільки кількість і вартість майна відносяться до істотних умов договору купівлі-продажу, то зміна кількості майна (в даному випадку - довжини газопроводу з 610 пог.м. на 808,5 м.) та вартості (з 33407,66 грн. з ПДВ на 44210,42 грн. з ПДВ) вказують на те, що зміни та доповнення №1 до біржової угоди №96-02/5 договору купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей від 02.10.2002, укладені 09.06.2003, є самостійною угодою в частині різниці між новою і попередньою довжиною газопроводу, а не лише невід`ємною частиною біржової угоди №96-02/5. Відтак колегія суддів відхиляє доводи апелянта (ТзОВ «Спектргаз») про те, що зміни та доповнення №1 до біржової угоди №96-02/5, укладені 09.06.2003, не є окремою угодою і не потребують окремої реєстрації в розумінні ст.15 Закону України «Про товарну біржу».
На дату укладення біржової угоди №96-02/5 від 02.10.2002, а також змін та доповнень №1 до вказаної біржової угоди, датованих 09.06.2003, повноваження ліквідатора ВАТ «Кінескоп» виконував арбітражний керуючий Піщухін М. К.
Біржова угода №96-02/5 від 02.10.2002 містить реквізити Львівської філії товарної біржі «Західно-Українська біржа нерухомості», серед яких код ЄДРПОУ 25242336 і адреса: місто Львів, Шевченківський район, проспект В. Чорновола, 63-А.
Укладені 09.06.2003 зміни та доповнення №1 до біржової угоди містять реквізити філії «Львівська торгова палата» Товарної біржі «Українська інвестиційна», серед яких код ЄДРПОУ 25242336 і адреса: місто Львів, Шевченківський район, проспект В. Чорновола, 63-А.
Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.05.2020, сформованого судом за критерієм пошуку «код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу: 25242336», ідентифікаційний код 25242336 належав Філії «Львівська торгова палата» Товарної біржі «Українська інвестиційна», і цей відокремлений підрозділ закрито 11.02.2005, запис 14191040001000161.
Відповідно до витягу із Засновницької угоди про створення і діяльність Товарної біржі «Українська інвестиційна» від 22.04.2003 Товарна біржа «Українська інвестиційна» є правонаступником Товарної біржі «Західно-Українська біржа нерухомості».
Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань за кодом 25242336 відокремленого підрозділу записів не знайдено.
Як зазначено в інформації Головного управління статистики у Львівській області від 16.03.2020 Львівська філія Товарної біржі «Західно-Українська біржа нерухомості» (код 25242336) 08.05.2003 змінила найменування на Філію «Львівська торгова палата» Товарної біржі «Українська інвестиційна», яка 03.11.2010 ліквідована.
Водночас, згідно з витягами Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.05.2020, сформованими за критерієм пошуку за кодом ЄДРПОУ відокремленого підрозділу 25242336, крім даних щодо закриття відокремленого підрозділу, зазначено також дані самої юридичної особи, до складу якого входив такий відокремлений підрозділ, а саме - Товарна біржа з кодом ЄДРПОУ 25545373. За даним кодом ЄДРПОУ, прокуратурою здійснено пошук у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за різними критеріями (т. 66 «и», а.с. 66-80).
Відтак, з отриманих даних вбачається, що 04.03.1998 була зареєстрована Товарна біржа як юридична особа з кодом ЄДРПОУ 25545373, яка в подальшому неодноразово змінювала найменування та місцезнаходження, серед даних реєстраційних дій містяться дані про припинення відокремленого підрозділу.
Таким чином, сама юридична особа з кодом ЄДРПОУ 25545373, до складу якого входив відокремлений підрозділ з код 25242336, на даний час зареєстрована з найменуванням Товарна біржа «Альмадор» за місцезнаходженням: вул. Заводська, 3, м. Запоріжжя, 69035, та яку, з урахуванням вказівок Верховного Суду, що містяться у постанові від 19.10.2021 у справі №2/264, ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.01.2022 залучено до участі у справу №2/264 як співвідповідача.
До заяви прокурора додано копію договору купівлі-продажу №060914/0703 від 20.08.2014, укладеного між ПАТ «Іскра» (продавець) та ТзОВ «Спектргаз» (покупець) (т. 66, а.с. 42-44), згідно з яким продавець зобов`язується передати у власність покупцеві газопровід високого тиску ПАТ «Іскра» - ГРС «Винники»; Ру=6 кгс/кв.см; діаметром 500 мм; довжиною 8868,5 п.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Вулецька, 14, та чотири станції катодного захисту (в с. Бережани Пустомитівського району, в м. Винники, вул. Стрілецька; в м. Винники (біля траси на Тернопіль); на хуторі Горішний), надалі іменується «об`єкт».
Відповідно до п.1.3. вказаного договору, об`єкт належить продавцеві на праві власності на підставі Переліку нерухомого майна, переданого у власність ВАТ «Іскра» згідно з Наказом Фонду Державного майна №59-АТ від 31.12.2013, та біржової угоди №96-02/5 договір купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей від 02.10.2002 р. і Змінами і доповненнями №1 від 09.06.2003 до Біржової угоди №96-02/5 Договору купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей від 02.10.2002, Акту прийому-передачі майна від 03.10.2002, та Змін та доповнень від 17.06.2003 до Акту прийому-передачі майна від 03.10.2002 Додатком №1 до цього договору затверджено схему газопроводу ГРС «Винники» - ПАТ «Іскра» нанесену на географічну карту місцевості (т. 66, а.с. 45).
Також до заяви прокурора додано копію акту приймання-передачі майна від 01.09.2014 за договором купівлі-продажу від 20.08.2014 (т. 66, а.с. 47).
18.04.2017 Міністерство енергетики та вугільної промисловості України звернулось до суду із клопотанням від 13.04.2017 №17.2-ВИХ/110-17 про залучення його учасником провадження у справі №2/264 про банкрутство ВАТ «Кінескоп» в частині вирішення заяви прокуратури Львівської області.
Зазначене клопотання обґрунтоване тим, що за даними автоматизованої системи «Юридичні особи», яка заповнюється суб`єктами господарювання та ведеться Міністерством з метою наповнення Єдиного реєстру об`єктів державної власності, на балансі ПАТ «Львівгаз» обліковується державний об`єкт «Газопровід високого тиску, ГРС «Винники/нова» введений в експлуатацію в 01.01.1993, інвентарний номер 145200100330100006, розташований у м. Винники Львівської області (копія витягу «Відомості про державне майно, що не увійшло до статутного фонду господарської організації за станом на 01.10.2016» щодо газопроводу високого тиску, ГРС Винники/нова довжиною 108 пог.м., наявна у матеріалах справи) (т. 66 «а», а.с. 192), і щодо цього газопроводу судом вирішується питання в частині розгляду заяви Прокурора Львівської області.
Відповідно до договору №31/04 про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства з газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва від 29.11.2012, та укладеного до нього Переліку майна - державного майна, яке перебуває на балансі ПАТ «Львівгаз» та надається йому на праві господарського відання (т. 66 «а», а.с. 94-101), Міністерство енергетики та вугільної промисловості України передало ПАТ «Львівгаз» на праві господарського відання державне майно, в тому числі Газопровід високого тиску ГРС Винники/нова, довжиною 0,108 км. інвентарний номер 145200100330100006 (п. 6 Переліку майна).
В матеріалах справи наявний договір від 28.12.2001 №04/01-840 про користування державним майном, яке не підлягає приватизації (т. 66 «в», а.с. 25-35), укладений між ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» і ВАТ «Львівгаз», згідно з яким ВАТ «Львівгаз» прийняло в тимчасове користування державне майно, яке не підлягає приватизації, в тому числі і розподільні газопроводи.
Згідно з п.1.4. зазначеного договору, перелік переданого майна, його технічні характеристики та інші дані визначаються за даними інвентаризації. До Інвентаризаційного опису основних засобів «Основні фонди по природному газу, які не підлягають приватизації і не увійшли до статутного фонду ВАТ «Львівгаз»» від 15.12.2003 р. (т. 66 «в», а.с. 36-38), який окрім представників ВАТ «Львівгаз» підписаний представником НАК «Нафтогаз України» та Львівської облдержадміністрації, під номером 6 включено Газопровід високого тиску ГРС Винники/нова, рік випуску (побудови) 1993, кількість 0,108.
Згідно з відомостями про державне майно, що не увійшло до статутного фонду господарської організації станом на 31.12.2010, складеними ПАТ «Львівгаз» (т. 66 «в», а.с. 39-41), на балансі ПАТ «Львівгаз» (порядковий номер 1.34) перебував газопровід високого тиску ГРС Винники/нова довжиною 108 метрів з реєстровим номером 03349039.1.ААЕБЖК006, з кодом відповідно до класифікатора державного майна 71.20.9 та з інвентарним номером державного майна 145200100330100006.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.08.2017 у справі призначено будівельно-технічну експертизу. Проведення експертизи доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення експертизи поставлено наступні запитання: 1) Чи відповідає газопровід ГРС «Винники» (нова) ГРС «Винники» (стара) проектній і виконавчо-технічній документації? Якщо не відповідає, то в чому полягає невідповідність? Яка фактична довжина газопроводу? 2) Чи існує на місцевості газопровід високого тиску ГРС Винники/нова довжиною 0,108 км., інвентарний номер за Єдиною системою кодування об`єктів обліку державного майна 145200100330100006, і якщо існує, то де є його фактичне місце розташування? Матеріали справи № 2/264 в частині розгляду заяви про визнання недійсною Біржової угоди від 02.10.2002 р. № 96-02/5 направлено до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.
08.05.2019 до Господарського суду Львівської області надійшов висновок експерта №4660 судової будівельно-технічної експертизи за матеріалами господарської справи від 26.04.2019, складений судовим експертом Львівського НДІСЕ Іляш В.В. (т. 66 г, а.с. 33-37).
В дослідницькій частині висновку експерта №4660 зазначено, що при дослідженні технічної документації встановлено, що довжина підземного газопроводу високого тиску від ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова) становить 610,0 м.п. та надземного газопроводу високого тиску ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова) становить 107,47 м.п. Загальна довжина даного газопроводу відповідно до наявної виконавчо-технічної документації складає 717,47 м.п.
В дослідницькій частині висновку експерта № 4660 також зазначено, що при дослідженні проектної і виконавчо-технічної документації, а саме аркушу № 5 проекту 23/6-с11-НГ2 «Поздовжній профіль газопроводу від ПК 3 - 43,0 до ПК 8 + 08,0» встановлено, що довжина газопроводу високого тиску ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова) відповідно до проекту, надземного газопроводу складає 102,0 м.п. та підземного газопроводу складає 712 м.п. Загальна довжина даного газопроводу відповідно до наявної проектної документації складає 814,0 м.п.
З першого питання експертизи експерт робить висновок, що газопровід не відповідає проектній і виконавчо-технічній документації щодо довжини газопроводу високого тиску ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова), відповідно до проекту довжина даного газопроводу складає 814 м.п., а виконавчо-технічної документації складає 717,47 м.п., що менше ніж проектна на 96,53 м.п.; встановити довжину фактично прокладеного газопроводу візуальним оглядом або вимірювальними приладами, наявними у Львівському НДІСЕ, не надається можливим, оскільки більша частина вказаного газопроводу високого тиску проходить під землею, а для проведення даного виду обстеження необхідне спеціальне сертифіковане обладнання, зокрема трасошукач (шукач підземних інженерних комунікацій), повірений у встановленому законодавством порядку, а також дозвіл на проведення обстеження об`єктів підвищеної небезпеки типу досліджуваного газопроводу.
В дослідницькій частині висновку експерта №4660 зазначено, що відповідно до проведених обмірів відкритої ділянки газопроводу (надземної частини) діаметром 500 мм. встановлено, що його довжина становить 106,0 м.п. від місця переходу з труби діаметром 400 мм. в трубу діаметром 500 мм. та до місця переходу газопроводу у підземну частину. Відповідно до виконавчо-технічної документації довжина відкритої ділянки газопроводу (надземної частини) діаметром 500 мм. становить 107,47 м.п.
Відповідно до проектної документації довжина відкритої ділянки газопроводу (надземної частини) діаметром 500 мм. становить 102,0 м.п.
Згідно з проектною документацією наявне викопіювання з нанесенням наземного газопроводу високого тиску ГРС «Винники» (нова). В дослідницькій частині Висновку експерта № 4660 відтворене викопіювання з нанесенням наземного газопроводу високого тиску ГРС «Винники» (нова) д 500, а також вміщена карта з розташуванням на місцевості газопроводу високого тиску ГРС «Винники» (нова) довжиною 0,108 км., інвентарний номер за Єдиною системою кодування об`єктів обліку державного майна 145200100330100006, також вміщена фотофіксація газопроводу високого тиску ГРС «Винники» (нова) довжиною 0,108 км., інвентарний номер за Єдиною системою кодування об`єктів обліку державного майна 145200100330100006.
За другим питанням експертизи експерт робить висновок, що газопровід високого тиску ГРС «Винники» (нова) довжиною 0,108 км., інвентарний номер за Єдиною системою кодування об`єктів обліку державного майна 145200100330100006, існує на місцевості, фактичне місце його розташування вказане у дослідницькій частині.
Довжина проданого за спірною біржовою угодою газопроводу 610 пог. м. відповідає довжині підземної частини газопроводу ГРС «Винники» (стара) - ГРС «Винники» (нова) згідно з відомостями Будівельного паспорту № 18 підземного газопроводу високого тиску від ГРС «Винники» (стара) - ГРС «Винники» (нова) та Схеми зварних стиків підземного газопроводу високого тиску L-610,0 п.м. від ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова), а також з Висновком експерта № 4660 щодо довжини (згідно технічної документації) підземного газопроводу високого тиску від ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова).
Щодо довжини підземного газопроводу 712 м.п., то вона встановлена по проектній документації, яка передує будівництву, а відтак слід брати до уваги довжину 610 пог. м., яка зазначена в технічній документації, складеній в 1993 році за результатами будівництва.
Відтак, предметом спірної біржової угоди була підземна частина газопроводу високого тиску ГРС «Винники» (стара) - ГРС «Винники» (нова) довжиною 610 пог.м., яка починається від ГРС «Винники» (стара) і закінчується в місці переходу газопроводу із підземного в надземний в напрямку ГРС «Винники» (нова).
Відповідно до змін та доповнення №1 до біржової угоди від 09.06.2003, змінено довжину зовнішнього газопроводу ГРС «Винники» Д 500 з 610 пог. м. на 808,5 м., та ціну з 33407,66 грн. з ПДВ на 44210,42 грн.
З урахуванням зазначених змін та доповнень, предметом купівлі-продажу була, зокрема, надземна частина газопроводу ГРС «Винники» (стара) - ГРС «Винники» (нова) довжиною 107,47 м.п. згідно з відомостями Будівельного паспорту № 18 підземного газопроводу високого тиску від ГРС «Винники» (стара) - ГРС «Винники» (нова) та Схеми зварних стиків надземного газопроводу високого тиску L-107,47 п.м. від ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова), а також згідно з Висновком експерта № 4660 щодо довжини (згідно технічної документації) надземного газопроводу високого тиску від ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова).
Враховуючи те, що в місці розташування наземної частини газопроводу високого тиску ГРС «Винники» (стара) - ГРС «Винники» (нова) довжиною 108 п.м. відсутні інші газопроводи аналогічної чи близької довжини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що державне майно - газопровід високого тиску ГРС Винники/нова, інвентарний номер 145200100330100006, протяжністю 108 пог.м, розташований за адресою: Львівська обл., Львівський (колишній Пустомитівський) район, с. Підберізці, є складовою частиною газопроводу високого тиску ГРС «Винники» (стара) - ГРС «Винники» (нова), а саме його надземною частиною довжиною 108 п.м.
Таким чином, до предмету змін та доповнень №1 до біржової угоди №96-02/5 договору купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей від 02.10.2002, датованих 09.06.2003, включено, зокрема, державне майно - газопровід високого тиску ГРС Винники/нова, інвентарний номер 145200100330100006, протяжністю 108 пог.м, розташований за адресою: Львівська обл., Львівський район, с. Підберізці.
Однак, вказані зміни та доповнення (які є самостійною угодою в частині різниці між новою і попередньою довжиною газопроводу) не були зареєстровані на біржі, як того вимагала ст.15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент укладення спірної біржової угоди та змін і доповнень №1 до неї), а відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» (в зазначеній редакції) угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Помилковим є твердження ТзОВ «Спектргаз» про те, що наявність Витягу з Єдиного державного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна не свідчить про наявність у держави права власності на таке майно. Слід зазначити, що правовий статус витягу з Єдиного державного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна неодноразово досліджувався судами, зокрема, у постанові Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 911/3386/17 встановлено законність дій реєстратора щодо державної реєстрації прав власності на нерухоме майно на підставі витягу з Єдиного державного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, наданого Фондом державного майна України (т. 66 г, а.с. 123-127).
ТзОВ «Спектргаз» не скористалось правом оскаржити у встановленому порядку реєстрацію права державної власності на частину газопроводу ГРС Винники/нова, інвентарний номер 145200100330100006, протяжністю 108 пог.м.
Представником ТзОВ «Спектргаз» 02.12.2019 надано копію висновку експерта №22/10/19 від 22.10.2019 судової будівельно-технічної експертизи за заявою ТзОВ «Спектргаз» складеного судовим експертом Бобало Т.В.
Вказаний висновок №22/10/19 від 22.10.2019 зроблений з тих-же питань, щодо яких проводилася експертиза Львівським НДІСЕ згідно ухвали Господарського суду Львівської області від 10.08.2017.
По другому питанню експерт надав відповідь, що надана на дослідження проектна і виконавчо-технічна документація розроблена на газопровід ГРС «Винники» (нова) ГРС «Винники» (стара), який містить надземну частину прокладання від АГРС «Винники» (нова) фактичною довжиною 104,5 м. та підземну частину прокладання до вихідного газопроводу на «ПО Искра» старої ГРС «Винники» фактичною довжиною 715,1 м. Згідно цієї проектної і виконавчо-технічної документації, газопроводу високого тиску довжиною 0,108 км. з інвентарним номером за Єдиною системою кодування об`єктів обліку державного майна 145200100330100006 на місцевості не виявлено.
В дослідницькій частині висновку зазначено про надання експерту частини документів, однак експерту не надавалися: Акт прийомки газопровода в експлуатацію від 17.08.1993 р.; Будівельний паспорт № 18 підземного газопроводу. Газопровід високого тиску від ГРС «Винники» (стара) - ГРС «Винники» (нова), який містить дані про довжину підземної (610 м.) та надземної (107 м.) частини газопроводу; також експерту не надавався Витяг з Єдиного державного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна газопроводу високого тиску ГРС Винники/нова, інвентарний номер 145200100330100006, протяжністю 108 пог.м, розташованого за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Підберізці (виданий Фондом державного майна України), який використовувався по призначеній судом експертизі і про наявність якого було відомо учасникам справи з ухвал суду у даній справі.
Відтак, висновок зроблено по «наданій на дослідження проектній і виконавчо-технічній документації», і «згідно цієї проектної і виконавчо-технічної документації» газопроводу високого тиску довжиною 0,108 км. з інвентарним номером за Єдиною системою кодування об`єктів обліку державного майна 145200100330100006 на місцевості не виявлено.
Щодо відповіді на перше питання у висновку №22/10/19 від 22.10.2019, то в дослідницькій частині використано проектну документацію на газопровід та схеми зварних стиків №1 та №2, але не згадується частина технічної документації, зокрема Будівельний паспорт №18 підземного газопроводу. Газопровід високого тиску від ГРС «Винники» (стара) - ГРС «Винники» (нова), який містить дані про довжину підземної (610 м.) та надземної (107 м.) частини газопроводу.
Щодо надземної частини газопроводу, то її довжина визначена за результатами висновку №22/10/19 від 22.10.2019 становить 104,5 м.
Щодо оцінки висновку експерта №22/10/19 від 22.10.2019 судової будівельно-технічної експертизи, як поданого у справі доказу в цілому, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що подання висновку експерта, виконаного на замовлення учасника справи з метою спростування раніше здійсненого висновку експерта за результатами проведення експертизи, призначеної судом, з тих самих питань, не є прийнятним. В такому випадку, учасник справи міг клопотати перед судом про призначення додаткової чи повторної експертизи (ст.107 ГПК України), що також є гарантією незалежності судового експерта та правильності його висновку (у відповідності до ст.4 Закону України «Про судову експертизу»).
Водночас слід зазначити, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.09.2019 в задоволенні заяви ТзОВ «Спектргаз» та ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» щодо призначення повторної експертизи та ініціювання притягнення експерта до відповідальності було відмовлено.
Враховуючи, що суд першої інстанції правомірно не прийняв висновок експерта №22/10/19 від 22.10.2019 судової будівельно-технічної експертизи, як доказ у справі, відповідно до вимог ч.2 ст.77 ГПК України, колегія суддів відхиляє доводи апелянта у відповідній частині.
Відповідно до ст.48 Цивільного кодексу Української РСР (який був чинним на дату укладення оспорюваної угоди), недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі, ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.
Оспорювана біржова угода укладена у судовій ліквідаційній процедурі у справі про банкрутство ВАТ «Кінескоп».
Правовідносини та правила реалізації майна боржника, включеного у ліквідаційну масу, на дату укладення оспорюваної біржової угоди, були регламентовані, зокрема нормами статей 26, 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону України від 30.06.1999 р. № 784-XIV, чинної на дату укладення оспорюваної угоди - 02.10.2002 р.), Закону України «Про приватизацію державного майна», Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», а також загальними нормами цивільного законодавства, якими врегульовані правовідносини з купівлі-продажу.
За змістом цих норм, процедура реалізації майна боржника в межах провадження у справі про банкрутство (на торгах, у формі аукціону) полягає в продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - переможця торгів (аукціону), невід`ємною і завершальною стадією якої є оформлення результатів такого продажу договором купівлі-продажу, що укладається власником майна чи замовником аукціону з переможцем торгів.
Порушення правил формування ліквідаційної маси боржника та процедури реалізації майна боржника у судовій ліквідаційній процедурі у справі про банкрутство є підставою для визнання недійсним правочину з відчуження майна боржника, вчиненого у цій судовій процедурі.
Положення ч.11 ст.17 та ч.1 ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на дату укладення оспорюваного правочину) визначали, що угода боржника у справі про банкрутство може бути визнана недійсною не тільки за спеціальних (додаткових) підстав для визнання недійсною угоди боржника у справі про банкрутство, що передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», але і за загальних підстав недійсності правочину, які визначені цивільним законодавством України.
Однією з підстав недійсності біржової угоди прокурор називає порушення при укладенні правочину вимог частини 2 статті 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на дату укладення оспорюваного правочину) щодо здійснення продажу майна підприємств-банкрутів, заснованих на державній власності, з урахуванням вимог Закону України «Про приватизацію державного майна», а саме: частини 2 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна».
Проте, стаття 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» не регулює правовідносини з продажу майна, а визначає об`єкти приватизації - об`єкти державної власності, які підлягають приватизації і об`єкти державної власності, які не підлягають приватизації.
За приписами частини 2 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» (в редакції, чинній на дату укладення оспорюваного правочину), приватизації не підлягають об`єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. Загальнодержавне значення мають об`єкти, які забезпечують життєдіяльність держави в цілому, зокрема, магістральні нафто- і газопроводи та магістральний трубопровідний транспорт, що обслуговують потреби держави в цілому, підземні нафто- та газосховища; об`єкти інженерної інфраструктури та благоустрою міст, включаючи мережі, споруди, устаткування, які пов`язані з постачанням споживачам води, газу, тепла, а також відведенням і очищенням стічних вод (пункт «г» частини 2 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна»).
Як зазначалося, ВАТ «Кінескоп» засновано в процесі корпоратизації Державного підприємства «Завод кінескопів» згідно з наказом Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України(Мінмашпром) від 25 січня 1995 року за № 94 відповідно до Указу Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15 червня 1993 року та «Положення про порядок корпоратизації», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 508 від 05 липня 1993 року.
Відповідно до вимог статті 8 Указу Президента України «Про корпоратизацію підприємств» від 15.06.1993 р., засновники відкритих акціонерних товариств після прийняття рішення про їх приватизацію передають акції цих товариств державним органам приватизації в порядку, визначеному Міністерством фінансів України та Фондом державного майна України.
Положенням про порядок корпоратизації, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 508 від 05 липня 1993 року, визначено, що з моменту державної реєстрації відкритого акціонерного товариства активи і пасиви підприємства, структурного підрозділу (одиниці) переходять до відкритого акціонерного товариства. Акціонерне товариство стає правонаступником прав і обов`язків корпоратизованого підприємства (п. 15).
Розмір статутного фонду відкритих акціонерних товариств, створених відповідно до цього Положення, визначається за діючою Методикою оцінки вартості об`єктів приватизації та оренди (п. 16).
Державна реєстрація ВАТ «Кінескоп» проведена 30 січня 1995 року. З моменту державної реєстрації до ВАТ «Кінескоп» перейшли активи і пасиви Державного підприємства «Завод кінескопів», а ВАТ «Кінескоп» стало правонаступником прав і обов`язків корпоратизованого підприємства.
Згідно із статтею 12 Закону України «Про господарські товариства» (чинною на час утворення і державної реєстрації ВАТ «Кінескоп»), товариство є власником: майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність; продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.
Отже, ВАТ «Кінескоп» з 30 січня 1995 року має статус господарського товариства з усіма правовими наслідками такого статусу, у тому числі товариство стало власником майна, переданого йому засновниками у власність. Належні державі акції у статутному фонді ВАТ «Кінескоп» передані Фонду державного майна України, частка належних державі акцій у статутному капіталі ВАТ «Кінескоп» становить 99,975 %.
Крім цього, означені приписи статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» підлягали застосуванню при проведенні приватизації і не регулювали здійснення продажу майна підприємств-банкрутів, заснованих на державній власності.
Майно ВАТ «Кінескоп» було власністю товариства, а держава в особі Фонду державного майна України є власником корпоративних прав ВАТ «Кінескоп», що посвідчуються акціями. Інакше кажучи, наявність у власності акцій вказує на наявність корпоративних прав в господарському товаристві, а не на право власності на майно цього господарського товариства.
Твердження АТ «Львівгаз» про те, що оскільки план приватизації не був виконаний, передані органу приватизації акції утвореного ВАТ не були продані, їх власник (держава) не змінився, Фондом державного майна України наказ про завершення приватизації не видавався, відтак, правовий статус майна не змінився є помилковим, оскільки в даному випадку не змінився власник акцій, що не свідчить про те, що не змінився правовий статус майна ВАТ, яке стало власністю ВАТ ще з моменту його створення.
Наведеним спростовуються доводи прокурора та АТ «Львівгаз» про те, що при укладенні спірної угоди було порушено ч.2 ст.30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на дату укладення оспорюваного правочину) щодо здійснення продажу майна підприємств-банкрутів, заснованих на державній власності, з урахуванням вимог Закону України «Про приватизацію державного майна», а саме частини 2 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна».
Відтак, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для твердження про недійсність біржової угоди з підстав порушення при укладенні правочину вимог частини 2 статті 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на дату укладення оспорюваного правочину) щодо здійснення продажу майна підприємств-банкрутів, заснованих на державній власності, з урахуванням вимог Закону України «Про приватизацію державного майна», а саме частини 2 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна».
Ще однією з підстав недійсності біржової угоди прокурор називає порушення при укладенні правочину вимог частини 1 статті 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на дату укладення оспорюваного правочину), відповідно до якої усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об`єктів державного житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об`єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.
Прокурором та учасниками у справі не оспорюється факт приналежності газопроводу на праві власності ВАТ «Кінескоп», який увійшов до його статутного капіталу.
Згідно з ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на дату укладення оспорюваного правочину), ліквідатор з дня свого призначення, серед іншого, приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; формує ліквідаційну масу; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на дату укладення оспорюваного правочину), усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об`єктів державного житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об`єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.
Індивідуально визначені речі, що належать банкруту на підставі речових прав, крім права власності і повного господарського відання, не можуть бути включені до складу ліквідаційної маси (ч.3 ст.26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в зазначеній редакції).
Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували що ліквідатор здійснив інвентаризацію майна банкрута - спірного зовнішнього газопроводу ГРС «Винники» та двох станцій катодного захисту, та що спірний зовнішній газопровід ГРС «Винники» та дві станції катодного захисту включено до складу ліквідаційної маси ВАТ «Кінескоп».
Також, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували що укладенню оспорюваної біржової угоди передувало здійснення інвентаризації спірного зовнішнього газопроводу ГРС «Винники» та двох станцій катодного захисту, а також їх оцінка відповідно до вимог ст.29 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на дату укладення оспорюваного правочину).
Відповідно до частин 1-3 статті 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на дату укладення оспорюваного правочину), після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута. Ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. Порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів. При цьому продаж майна підприємств-банкрутів, заснованих на державній власності, здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про приватизацію державного майна» та інших нормативно-правових актів з питань приватизації. У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».
В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували що оспорювана біржова угода укладена за результатами проведених відкритих торгів з продажу майна банкрута чи конкурсу (аукціону) з продажу майна банкрута у разі надходження двох чи більше пропозицій щодо придбання майна, що ліквідатор забезпечував через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна, і що порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджувалися з комітетом кредиторів.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відсутність доказів дотримання зазначеного порядку підготовки до відкритих торгів чи конкурсу (аукціону) з продажу майна банкрута, а також відсутність доказів дотримання порядку продажу майна банкрута, вказує на невідповідність вимогам закону укладеної за результатами таких торгів чи конкурсу (аукціону) біржової угоди №96-02/5 договору купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей від 02 жовтня 2002 року, і є підставою для визнання її недійсною відповідно до ст.48 Цивільного кодексу Української РСР.
Відповідно до пункту 2 Правил безпеки систем газопостачання України, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці №254 від 01.10.1997, «до розподільних газопроводів належать зовнішні газопроводи, які забезпечують подачу газу від джерела газопостачання (газопроводи високого і середнього тиску) до ГРП промислових підприємств, котелень, сільськогосподарських підприємств, комунальних об`єктів і інших споживачів, а також газопроводи низького тиску населених пунктів.
Газопроводом-вводом є газопровід від місця приєднання до розподільного газопроводу до вимикального пристрою на вводі. До газопроводу-вводу належать і ділянки дворових газопроводів до вимикального пристрою на ввідному газопроводі.».
Зовнішній газопровід, який є об`єктом спірної Біржової угоди, був збудований на замовлення ВО «Кінескоп» і належить до категорії розподільних. До нього не під`єднано жодного газопроводу-вводу, який безпосередньо забезпечував би газом територіальну громаду.
Газопровід ГРС «Винники» - Іскра на час виникнення спірних правовідносин складався з двох частин: газопроводу ГРС «Винники» (стара) - Іскра і газопроводу від ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова). В свою чергу у склад газопроводу від ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова) входили підземна і надземна ділянки.
Газопровід ГРС «Винники» (стара) - Іскра на праві власності належав ВАТ «Іскра», підземна частина газопроводу від ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова) довжиною 610 м.п. належала ВАТ «Кінескоп», а надземна частина газопроводу довжиною 108 м.п. (газопровід ГРС Винники/нова) належить державі і обліковується на балансі АТ «Львівгаз».
Надземний газопровід ГРС Винники/нова протяжністю 108 м.п. і підземний газопровід протяжністю 610 м.п. є різними об`єктами цивільних прав.
Прокурор у поданій заяві оспорює дійсність Біржової угоди від 02.10.2002 р. № 96-02/5, предметом якої є купівля-продаж 610 м.п. частини підземного газопроводу від ГРС «Винники» (стара) до ГРС «Винники» (нова) і дві катодні станції.
Спірний газопровід безпосередньо не забезпечує газом жодну територіальну громаду, однак він як розподільний газопровід, будучи газопроводом-перемичкою від АГРС «Винники» до ГРС «Винники», причетний (як під час укладення оспорюваного договору, так і після цього) до забезпечення газом територіальних громад Львівського району, а також промислових споживачів м. Львова (ВАТ «Іскра», ВАТ «Львівський ізоляторний завод», ЛМКП «Львівтеплокомуненерго»), через приєднаний до нього газопровід від ГРС «Винники» до ПАТ «Іскра». Відтак, внаслідок подальшого під`єднання до газопроводу ГРС «Винники» - ПАТ «Іскра» нових споживачів, в тому числі територіальних громад, спірний газопровід фактично є ланкою у забезпеченні газом, в тому числі, населення територіальних громад Львівського району Львівської області.
Наведене вказує на те, що газопровід ГРС «Винники» (стара) - ГРС «Винники» (нова) з двома катодними станціями, що є об`єктом оспорюваної Біржової угоди, забезпечує життєдіяльність об`єктів комунальної інфраструктури територіальних громад Львівського району, а відтак належить до об`єктів комунальної інфраструктури і на нього поширюється дія норми частини 1 статті 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Збудованим на замовлення ВО «Кінескоп» і належним йому (а в подальшому - ВАТ «Кінескоп») газопроводом-перемичкою було з`єднано новозбудовану АГРС «Винники» та існуючу ГРС «Винники». Інша назва цього газопроводу - газопровід ГРС «Винники» (стара) - ГРС «Винники» (нова), він має діаметр Д 500, і є тим самим зовнішнім газопроводом ГРС «Винники» Д 500, що був відчужений за Біржовою угодою № 96-02/5 від 02.10.2002.
Як вбачається із відтвореного в дослідницькій частині висновку експерта №4660 від 26.04.2019 викопіювання з нанесенням наземного газопроводу високого тиску ГРС «Винники» (нова) д 500, а також вміщеної карти з розташуванням на місцевості газопроводу, та вміщеної фотофіксації газопроводу, спірний газопровід перебуває на території Львівського (колись Пустомитівського) району Львівської області поза межами населеного пункту Винники.
Зазначене також підтверджує, що спірний газопровід належить до об`єктів комунальної інфраструктури і на нього поширюється дія норми частини 1 статті 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Наведене спростовує доводи ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра» та ТзОВ «Спектргаз» про те, що спірний газопровід не підпадає під ознаки частини 1 статті 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання недійсною біржової угоди № 96-02/5 договору купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей від 02 жовтня 2002 року, відповідно до ст.48 Цивільного кодексу Української РСР, з підстав порушення вимог частини 1 статті 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на дату укладення оспорюваного правочину).
Відтак, апеляційну скаргу ТзОВ «Спектргаз» слід залишити без задоволення, оскільки доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора колегія суддів зазначає наступне.
У постанові від 19.10.2021 у цій справі Верховний Суд вказав, що в  контексті правил обчислення позовної давності у спірних правовідносинах суди не надали оцінки доказам у справі, а саме ухвалі від 11.12.2003 у справі №1/704-5/205 про припинення за заявою прокурора провадження у справі за вимогами прокурора про визнання недійсною біржової угоди, зокрема, і щодо суб`єктного складу учасників у справі №1/704-5/205, і щодо підстав як для позовних вимог у вказаній справі, так і підстав для звернення прокурора у справі №1/704-5/205 у співставленні з правом та підставами прокурора для звернення із вимогами у цій справі.
Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 
На правовідносини за позовом держави та територіальних громад (в особі органів державної влади та місцевого самоврядування відповідно) поширюється загальна позовна давність.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Норми закону про початок перебігу позовної давності, встановлені для особи, права або інтереси якої порушено, поширюються й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.
Якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Водночас, позовна давність починає обчислюватися з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, у таких випадках:
- прокурор, який звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися (під час кримінального провадження, прокурорської перевірки тощо) про порушення або загрозу порушення таких інтересів чи про особу, яка їх порушила або може порушити, раніше, ніж орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;
- прокурор звертається до суду у разі порушення або загрози порушення інтересів держави за відсутності відповідного органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені.
На аналогічній правовій позиції наголошено Верховним Судом у постанові від 19.10.2021 у цій справі.
У постанові від 20.06.2018 у справі №697/2751/14-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для вирішення питання про дотримання строку звернення до суду за захистом прав, суду слід встановити, коли прокурор дізнався чи міг дізнатися про порушення інтересів держави.
Судом встановлено, що про укладення спірної Біржової угоди № 96-02/5 прокурору було відомо ще у 2002 році. Згодом у 2003 році прокурор звернувся до Господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Фонду Державного майна, до відповідачів ВАТ «Іскра», ВАТ «Кінескоп» про визнання недійсною біржової угоди № 96-02/5 від 02.10.2002 р. і повернення газопроводу у державну власність. Пізніше на підставі заяви прокурора суд ухвалою від 11.12.2003 припинив провадження у справі № 1/704-5/205.
Прокурор стверджує, що про укладення біржової угоди № 96-02/5 прокуратурі було відомо у 2002 році, проте, не було відомо, що газопровід є складовою частиною розподільного газопроводу ГРС «Винники» (нова) ВО «Іскра». Про цю обставину і про те, що укладена 02.02.2002 біржова угода №96-02/5 порушує права Пустомитівської районної ради Львівської області прокурор довідався 11.01.2016, коли отримав від ПАТ «Львівгаз» запитувану інформацію і документи. Тому, 11.02.2016 прокуратура Львівської області скерувала в Пустомитівську районну раду лист № 05/1-110 вих-16, в якому поінформувала районну раду про порушення права територіальної громади Пустомитівського району. Пустомитівська районна рада, листом від 23.02.2016, звернулась до прокуратури Львівської області з проханням подати в інтересах територіальної громади Пустомитівського району позов щодо повернення газопроводу ГРС «Винники» (нова) ГРС «Винники» (стара) у власність територіальної громади.
У даному випадку, позовну давність слід починати обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, а не позивач, оскільки прокурор раніше, ніж позивач довідався чи мав об`єктивну можливість довідатися про порушення або загрозу порушення інтересів територіальної громади чи про особу, яка їх порушила.
Про укладення спірної біржової угоди № 96-02/5 прокурору було відомо у 2002 році. У 2003 році прокурор звернувся до Господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Фонду Державного майна, до відповідачів ВАТ «Іскра», ВАТ «Кінескоп» про визнання недійсною біржової угоди № 96-02/5 від 02.10.2002 р. і повернення газопроводу у державну власність. На підставі заяви прокурора, ухвалою суду від 11.12.2003 припинено провадження у справі № 1/704-5/205.
Отже, прокурор довідався або мав об`єктивну можливість довідатися про порушення або загрозу порушення інтересів територіальної громади як мінімум, з 2003 року під час розгляду судом справи №1/704-5/205 за позовом прокурора про визнання недійсною біржової угоди № 96-02/5 від 02.10.2002.
Прокурор звернувся до господарського суду з даним позовом 04.05.2016 (через 13 років), тобто, пропустивши позовну давність.
Колегія суддів погоджується з доводами ТзОВ «Спетргаз», викладеними у відзиві на апеляційну скаргу прокурора, щодо того, що прокурор не вправі одночасно та з одних і тих же підстав стверджувати, що позовну давність ним не пропущено та обґрунтовувати наявність поважних причин пропуску строку позовної давності.
Також колегія суддів звертає увагу АТ «ОГС «Львівгаз», яке є третьою особою у справі, про те, що право звернення з клопотанням про визнання причин пропуску строку позовної давності наділений лише позивач як сторона у справі.
Згідно з ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Відповідачем-2 (ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра») подано до суду заяву від 23.05.2022 про застосування строків позовної давності, яка надійшла до Господарського суду Львівської області 23.05.2022 за вх. № 10814/22.
Відповідно до ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Таким чином, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні заяви прокурора Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Львівської районної ради Львівської області до відповідачів: ВАТ «Кінескоп», ПрАТ «Львівський електроламповий завод «Іскра», ТБ «Альмадор», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: АТ «Львівгаз», Міністерства енергетики України, за участю третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ТзОВ «Спектргаз» про визнання недійсною біржової угоди від 02.10.2002 № 96-02/5 про купівлю-продаж матеріальних цінностей загальною вартістю 4020840,00 грн. у зв`язку із спливом позовної давності.
Також колегія суддів апеляційної інстанції відхиляє доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, щодо неправильного розподілу судових витрат в оскарженому рішенні, оскільки звертаючись із позовом в інтересах держави, прокурор є суб`єктом сплати судового збору та самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №923/199/21. 
Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює доказ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 
Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.
Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає.
Враховуючи встановлені обставини справи, межі перегляду оскаржуваного рішення, доводи сторін, суд апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги прокуратури також не підлягають до задоволення, відтак оскаржуване рішення слід залишити без змін.
В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржниками за подання апеляційних скарг судовий збір слід покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

          1. У задоволенні вимог апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектргаз» б/н від 05.07.2022 (вх.№01-05/1571/22 від 06.07.2022) та Заступника керівника Львівської обласної прокуратури №15/4-545 вих.22 від 08.07.2022 (вх №01-05/1617/22 від 11.07.2022) - відмовити.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 15.06.2022 у справі №2/264 – залишити без змін.
3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги – покласти на скаржників.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 19.12.2022.

Головуючий суддя                                                            Желік М.Б. 

                              суддя                                                            Галушко Н.А.

                             суддя                                                          Орищин Г.В.