ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" листопада 2022 р.           Справа№ 910/6210/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Доманської  М.Л.
суддів:            Гарник Л.Л. 
          Полякова Б.М. 
 
за участю секретаря судового засідання Кудько О.О.
та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засіданні від 23.11.2022,
розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 
у справі №910/6210/20 (суддя Яковенко А.В.)
за заявою Приватного акціонерного товариства "Кріпта"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар"
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі №910/6210/20 визнано кредитором по відношенню до боржника:
- Приватне акціонерне товариство "Кріпта" з грошовими вимогами на суму 14784224,70 грн, з яких 35189,00 грн - вимоги першої черги, 14749035,70 грн - вимоги четвертої черги;
- приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Вараву Романа Сергійовича з грошовими вимогами на суму 2255763,95 грн, з яких 4540,00 грн - вимоги першої черги, 2251223,95 грн - вимоги четвертої черги;
- Приватне акціонерне товариство "Квазар" з грошовими вимогами на суму 4223842,25 грн, з яких 4204,00 грн - вимоги першої черги, 4219638,15 грн - вимоги четвертої черги;
- Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" з грошовими вимогами на суму 832613,62 грн, з яких 4540,00грн - вимоги першої черги, 704453,86 грн - вимоги четвертої черги, 123619,76 грн - вимоги шостої черги; 
- ОСОБА_2 з грошовими вимогами на суму 423380,96 грн - вимоги першої черги;
вирішено процедурні питання у справі;
відмовлено ОСОБА_1 у визнанні кредитором на суму 69877271,00 грн;
відмовлено компанії Хардесті Лімітед у визнанні кредитором боржника на суму 508282551,00 грн;
відмовлено компанії Бі.Ес.Бі Кооператіве Ю.Ей у визнанні кредитором боржника на суму 75974660,06 грн;
відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Піллар" у відстороненні арбітражного керуючого Гусара І.О. від виконання повноважень розпорядника майна;
задоволено клопотання розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Гусара     І.О. від 05.04.2021 №02-01/31-37, припинено повноваження керівника ТОВ "Піллар" ОСОБА_3 , покладено виконання обов`язків керівника ТОВ "Піллар" на розпорядника майна арбітражного керуючого Гусара І.О.
Не погодившись із вказаною ухвалою у відповідній частині, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі №    910/6210/20 у відповідній частині та постановити у цій частині нове судове рішення, яким визнати кредитором у справі №910/6210/20 по відношенню до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" ОСОБА_1 з грошовими вимогами на суму 68     877     271, 00 грн.; постановити у відповідній частині нове судове рішення, яким визнати грошові вимоги ОСОБА_1 до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" на суму 11     350,00 грн; включити до реєстру вимог кредиторів вимоги ОСОБА_1 на суму 68     877    271,00 грн та 11    350,00 грн.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі №910/6210/20 в частині відмови ОСОБА_1 у визнанні кредитором скасовано частково та прийнято в цій частині нове судове рішення, яким визнано та включено до реєстру вимог кредиторів боржника вимоги ОСОБА_1 у загальному розмірі 27    849    144,70 грн, з яких: 4 540,00 грн вимоги першої черги; 27    844 604,70 грн - вимоги четвертої черги. В іншій частині кредиторських вимог відмовлено.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2022 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кріпта" задоволено частково, постанову Північного    апеляційного господарського суду від 12.01.2022 у справі № 910/6210/20 скасовано, справу № 910/6210/20 в скасованій частині передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2022, апеляційну  скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Доманської М.Л., суддів: Гарник Л.Л., Куксов В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2022 у справі № 910/6210/20 прийнято апеляційну скаргу      ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 до свого провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 10.08.2022, запропоновано сторонам надати письмові пояснення з урахуванням вказівок, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.07.2022 у справі № 910/6210/20 протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 05.08.2022.
05.08.2022 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ПрАТ "Кріпта" надійшли письмові пояснення.
У зв`язку з перебуванням судді Куксова В.В. у відпустці, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2022, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі № 910/6210/20 у наступному складі: головуючий суддя - Доманська М.Л., судді: Поляков Б.М., Гарник Л.Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2022  прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі № 910/6210/20 до свого провадження у новому складі суду, вказано, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 10.08.2022 о 10 год. 25 хв.
09.08.2022 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшли пояснення, в яких заявлене клопотання про поновлення строку на подання доказів у справі № 910/6210/20.
10.08.2022 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
10.08.2022 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про долучення та витребування доказів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2022 клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи задоволено, запропоновано учасникам справи у строк до 31.08.2022 надати пояснення щодо клопотання, яке заявлене у письмових  поясненнях, поданих ОСОБА_1 до суду 09.08.2022 та щодо клопотання ОСОБА_1 про долучення та витребування доказів, поданого до суду 10.08.2022, розгляд апеляційної  скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі № 910/6210/20  та вказаних клопотань відкладено на 19.10.2022.
31.08.2022 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Кріпта" надійшли письмові пояснення.
До  Північного апеляційного господарського суду від Касаційного господарського суду надійшла копія ухвали Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 30.09.2022 у справі № 910/6210/20 з вимогою про витребування з Господарського суду міста Києва та Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/6210/20, що містять оригінали ухвали Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2022.
До направлення відповідних матеріалів справи №    910/6210/20 до Верховного суду, колегією суддів апеляційної інстанції в процесі підготовки справи до розгляду досліджено всі матеріали даної справи, в тому числі оригінал оскаржуваної ухвали та докази, що подані до суду в обгрунтування кредиторських вимог ОСОБА_1 та стосуються прийняття ухвали від 18.08.2021 в тій частині, що оскаржується.
Супровідним листом Північного апеляційного господарського суду від 12.10.2022 №910/6210/20/222/22  на виконання вимог Ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.09.2022 у справі № 910/6210/20 (колегії суддів: Огородніка К.М. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.,) до Касаційного господарського суду направлено матеріали справи №    910/6210/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Кріпта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" про визнання банкрутом для розгляду касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Кріпта" на Постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2022 у даній справі, що містять оригінали ухвали Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2022.
19.10.2022 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді Доманської М.Л. у відпустці.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2022 розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі № 910/6210/20 та клопотання, яке заявлене у письмових поясненнях, поданих ОСОБА_1 до суду 09.08.2022 та клопотання ОСОБА_1 про долучення та витребування доказів, подане до суду 10.08.2022 призначено до розгляду на 16.11.2022 об 11 год. 00    хв. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі № 910/6210/20 та клопотання, яке заявлене у письмових поясненнях, поданих до суду 09.08.2022, ОСОБА_1 та клопотання ОСОБА_1 , поданого до суду 10.08.2022 про долучення та витребування доказів, до 23.11.2022 о 11 год. 15 хв.
23.11.2022 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшли письмові  пояснення щодо необхідності задоволення клопотання про долучення та витребування доказів. До відповідних пояснень додано листи/відповіді АТ «Альфа - Банк» на запити представника ОСОБА_1 , відповідно до яких відмовлено у наданні запитуваних документів, у зв`язку з незаконним розкриттям Банком інформації, що становить банківську таємницю та відсутністю письмового дозволу власника інформації, що становить банківську таємницю, оформлену відповідно до вимог, вказаних у листі нормативно-правових актів України.
23.11.2022 у судове засідання з`явились представник скаржника та три представники ініціюючого кредитора. Решта учасників справи  у  судове засіданні не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
В судовому засіданні ставилось на обговорення питання щодо можливості   здійснення розгляду апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, які не з`явились в судове засідання
Колегія суддів вирішила за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, з огляду на наступне.
За положеннями  статті 129 Конституції України  та  статті 2 ГПК України  одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України   (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).
Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.
В даному випадку апеляційна скарга може бути розглянута у судовому засіданні без участі представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, їх неявка не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги у даному судовому засіданні.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , викладеному у поясненнях, поданих до Північного апеляційного господарського суду 09.08.2022. Причини неподання копій довідки АТ «Перший Інвестиційний Банк» від 14.02.2022  № 165/0/21-2 та виписки по рахунку № НОМЕР_1 за період з 26.01.2016 по 23.01.2019 визнано неповажними. Відмовлено у поновленні строку на подання цих доказів у справі № 910/6210/20. Відмовлено у прийнятті цих доказів до матеріалів  справи № 910/6210/20. Відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про долучення та витребування доказів у справі, поданих до Півінічного апеляційного господарського суду 10.08.2022. Причини неподання копій меморіальних ордерів від 26.07.2018 № 131983, від 26.07.2018 № 131985, від 26.07.2018 № 131992, від 26.07.2018 № 131990, від 26.07.2018 № 132006, від 26.07.2018 № 131982, від 26.07.2018 № 131984, вiд 26.07.2018 № 131991, вiд 26.07.2018 № 131993, вiд 26.07.2018 № 132007 та листа ПАТ «Укрсоцбанк» від 10.04.2014 № 06.1-186/3033 до ОСОБА_1 визнано неповажними.
Відмовлено у поновленні строку на подання цих доказів у справі № 910/6210/20. Відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку подання клопотання про витребування доказів у справі. Відмовлено у задовленні клопотання про витребування у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» доказів: оригіналу платіжного доручення в іноземній валюті  від 16.04.2015 №1 та виписки про рух коштів на рахунках ОСОБА_1 , відкритих в ПАТ «УКРСОЦБАНК», за № № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , за період з 01.01.2014 пo 01.01.2018, з підстав зазначених у вказаній ухвалі.
У судовому засіданні представник скаржника підтримав апеляційну скаргу, представники ініціюючого кредитора щодо задовлення апеляційної скарги заперечували.
Згідно із ч. 1    ст. 269 ГПК України    суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Апеляційна скарга мотивована: в частині грошових вимог ОСОБА_1 на суму 552796,62 дол. США тим, що суд не застосував норми матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин - ст.ст. 512,514 ЦК України, не врахував дійсних обставин справи, не взяв до уваги належні та допустимі докази, подані ОСОБА_1 щодо обґрунтованості вказаних грошових вимог; в частині грошових вимог на суму 1368673,30 євро - тим, що судом не враховано Акт документальної перевірки ТОВ «Піллар» від 11.07.2018, проведеної ДФС України, який наявний в матеріалах справи, не враховано платіжне доручення  від 16.04.2015 № 1 на суму 799    000,00 Євро; в частині грошових вимог на суму 7    845    737,20 грн - тим, що судом не враховано, що заборгованість у розмірі 7    845      737,20 грн підтверджується актом звірки взаєморозрахунків, копіями платіжних доручень, меморіальних ордерів та квитанцій (скаржник зазначив, що ці докази будуть надані до суду після передачі їх представнику кредитором). Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 долучено докази надання фінансової допомоги в розмірі 2610500,00 грн, однак грошові вимоги на відповідну суму судом відхилені, з чим скаржник не погоджується.
Судова колегія під час підготовки до розгляду апеляційної скарги  вивчено матеріали справи № 910/6210/20 та матеріали оскарження ухвали господарського суду м. Києва від 18.80.2021, у тому числі досліджено оригінал оскаржуваної ухвали. Матеріали справи №910/6210/20, що містять оригінали ухвали Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2022  направлено  до Верховного Суду на запит останнього. Матеріали оскарження ухвали господарського суду м. Києва від 18.80.2021 досліджувались судом апеляційної інстанції у судовому засіданні.
Ухвала господарського суду м. Києва від 18.80.2021 переглядається судом апеляційної інстанції лише в тій           частині, що оскаржується апелянтом та що направлена Верховним Судом на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази у справі, заслухавши представників учасників справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення; оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в тій частині, що оскаржується  - без змін, з  огляду на наступне.
Приватне акціонерне товариство "Кріпта" (далі - ПрАТ "Кріпта", ініціюючий кредитор) звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" (далі - ТОВ "Піллар", боржник).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2020 відкрито провадження у справі  № 910/6210/20 про банкрутство ТОВ "Піллар"; визнано грошові вимоги Приватного акціонерного товариства "Кріпта" до ТОВ "Піллар" у розмірі 14 749 035,70 грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном ТОВ "Піллар"; призначено розпорядником майна ТОВ "Піллар" арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича.
21.12.2020 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оприлюднене повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Піллар".
ОСОБА_1 звернувся з заявою про визнання кредитором на суму 69877271,00грн. Вимоги заявника обґрунтовані наявністю перед ним заборгованості ТОВ «Піллар» у розмірі 552 796,62 дол. США (що станом на 15.01.2021 еквівалентно 15   511 970,67 грн) за виконання зобов`язань за кредитним договором від 29.07.2015 № 03/1511-КЮ; у розмірі 1 368 673,30 Євро (що станом на 15.01.2021 еквівалентно 46 519 563,06 грн) за договором про виконання умов поруки від 29.10.2014 № 20141029/1; у розмірі 7 845 737,20 грн за договором від 19.06.2014 № 140619/1 про надання поворотної фінансової допомоги.
Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі № 910/6210/20, зокрема, відмовлено ОСОБА_1 у визнанні кредитором боржника на суму 69         877     271,00 грн.
Висновки суду першої інстанції обґрунтовані тим, що:
- ОСОБА_1 є учасником ТОВ «Піллар» з часткою, якою безпосередньо володіє в розмірі 60,46%, і з рештою частки, якою володіє через Піллар Груп Б.В . Таким чином, ОСОБА_1 у розумінні частини 1     статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства є заінтересованою особою стосовно боржника ТОВ «Піллар», повністю здійснює контроль за господарською діяльністю Товариства,     тобто безпосередньо впливає на прийняті даним товариством рішення щодо ведення господарської діяльності,
-     матеріали справи не містять доказів укладення відповідного правочину між АТ «Перший інвестиційний банк», ТОВ «Піллар» та ОСОБА_1 щодо забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Піллар» за кредитним договором від 29.07.2015 №03/1511-КЮ за рахунок депозитних коштів ОСОБА_1 ; відповідні твердження ОСОБА_1 щодо набуття ним статусу кредитора після виконання ним, як заставодавцем, свого обов`язку, є безпідставними;
- ОСОБА_1  до суду не надав належних доказів того, що ним надано ТОВ «Піллар» в період з 14.01.2015 по 20.11.2018 за договором від 19.06.2014 № 140619/1  поворотну фінансову допомогу у заявленому розмірі на загальну суму 9     793     612,51 грн, не надано документів повернення йому 1 947 875, 31     грн;
-     в матеріалах справи відсутні докази: розміру заборгованості ТОВ «Піллар»     за кредитним договором від 06.04.2012 № 186-СВ; звернення банку до ОСОБА_1 як до поручителя, з вимогами щодо сплати боргу за кредитним договором від 06.04.2012 № 186-СВ; здійснення сплати ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1 368 673,30 Євро за вищевказаним договором.
Не погодившись з вказаною ухвалою у відповідній частині, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі №910/6210/20 в частині відмови ОСОБА_1 до боржника - ТОВ «Піллар» на суму 68   877 271,00 грн; постановити у відповідній частині нове судове рішення, яким визнати ОСОБА_1     кредитором у справі № 910/6210/20 по відношенню до боржника - ТОВ «Піллар» з грошовими вимогами на суму 68877271,00 грн та включити їх до реєстру вимог кредиторів.
На запитання суду у судовому засіданні 23.11.2022 щодо суми кредиторських вимог, яку скаржник просить визнати за апеляційною скаргою у розмірі 68877271,00 грн, представник скаржника не зміг пояснити, чому у заяві з кредиторськими вимогами скаржник просив визнати його кредитором на суму 69   877 271,00 грн, а в апеляційній скарзі 68877271,00 грн.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі № 910/6210/20 в частині відмови ОСОБА_1 у визнанні кредитором скасовано частково та прийнято в цій частині нове судове рішення, яким визнано та включено до реєстру вимог кредиторів боржника вимоги ОСОБА_1     у загальному розмірі 27     849     144,70 грн, з яких: 4 540,00 грн вимоги першої черги; 27     844604,70 грн - вимоги четвертої черги. В іншій частині кредиторських вимог відмовлено. Тобто кредиторські вимоги ОСОБА_1 переглянуто у повному обсязі та щодо всіх заявлених кредиторських вимог ОСОБА_1  прийнято нове рішення.
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції в частині    невизнання відповідних грошових вимог ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції виходив з того, що кредитором надано докази здійснення сплати грошових коштів за кредитним договором від 06.04.2012 № 186-СВ у розмірі 799     000,00 Євро, за платіжним дорученням в іноземній валюті від 16.04.2015 № 1 (а.с. 107, т. 9), що станом на 15.01.2021 еквівалентно 27     181     980,00 грн.;  також суд апеляційної інстанції дійшов висновку про помилковість висновку суду першої інстанції про відмову у визнанні кредитором боржника ОСОБА_1     на суму 662     624,69     грн.; ОСОБА_1 визнано кредитором та включено до реєстру вимог кредиторів боржника його кредиторські вимоги у загальному розмірі 27 849   144,70 грн, з яких: 4 540,00 грн-  вимоги першої черги; 27844604,70 грн - вимоги четвертої черги. Щодо решти кредиторських вимог ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції відмовив у їх визнанні, даючи оцінку поданим заявником доказам з урахуванням підвищеного стандарту доказування.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.07.2022 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кріпта" задоволено частково, постанову Північного    апеляційного господарського суду від 12.01.2022 у справі № 910/6210/20 скасовано, справу № 910/6210/20 в скасованій частині передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.
Скеровуючи справу № 910/6210/20 в скасованій частині на новий розгляд до Північного     апеляційного господарського суду, Верховний Суд  у постанові від 06.07.2022 зазначив, що 
- висновок  щодо обґрунтованості кредиторських вимог ОСОБА_1 на суму  27 181 980, 00 грн    є передчасним, зробленим без врахування норм процесуального права щодо правил оцінки доказів, визначених статтями 86, 91 ГПК України;
- наявна у матеріалах справи №910/6210/20 (а.с. 107 том 9) копія платіжного доручення в іноземній валюті  від 16.04.2015 №1 не містить відмітку про її засвідчення, на ній відсутні слова «Згідно з оригіналом», назва посади, особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвище, дата засвідчення копії; суд апеляційної інстанції без врахування зазначених норм процесуального права, не усунув сумнівів щодо існування платіжного доручення, яке відповідає вимогам Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого Постановою Правління НБУ від 28.07.2008 №216, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за № 910/1560 (у редакції, яка діяла станом на 17.04.2015), шляхом витребування оригіналу платіжного доручення в іноземній валюті від 16.04.2015 №1, а також шляхом дослідження інших доказів у справі в їх сукупності на підтвердження обставин фактичного проведення банком платежу на зазначену суму (виписки з рахунку у банківській установі, яка б підтверджувала проведення платежу; письмової вимоги банку з визначенням рахунку, на який мають бути сплачені кошти поручителем тощо); вказане унеможливлює встановлення фактичних обставин щодо факту погашення ОСОБА_1     заборгованості за кредитним договором від 06.04.2012 №186-СВ на підставі договору поруки від 30.09.2014 № 06.1-20/272.1, 
- судом апеляційної інстанції не було перевірено наданих заявником доказів (первинних документів) в обґрунтування реальності його грошових вимог у розмірі 662      624,69 грн, зокрема, щодо підтвердження надання ОСОБА_1 поворотної фінансової допомоги ТОВ «Піллар» у зазначеному в заяві розмірі,     а також доказів     (первинних документів) суми заборгованості, яка повернута боржником ОСОБА_1 ; обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 зі справи № 910/4994/18); саме первинними документами підтверджується заборгованість суб`єкта господарювання, її розмір (або ж рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору - тобто про заборгованість боржника перед кредитором); саме ці докази мають подаватися кредитором для встановлення судом невиконаного зобов`язання боржника та для визнання грошових вимог цього кредитора;
- застосований судом апеляційної інстанції підхід у з`ясуванні обставин справи та в оцінці доказів     при     визнанні кредиторських вимог ОСОБА_1 не відповідає встановленим процесуальним законодавством вимогам та не демонструє того, що доводи учасників у цій справі були почуті;     
- суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права щодо правил оцінки доказів під час розгляду заяви із кредиторськими вимогами;
- слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи, прав і обов`язків сторін, зокрема, надати оцінку змісту заявлених вимог ОСОБА_1 , здійснивши дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів, що стосуються спірної заборгованості за кредитним договором з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів визначених ГПК України. 
Враховуючи вищезазначені висновки Верховного Суду, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників учасників даної справи, судова колегія  дійшла наступних висновків.
ОСОБА_1 є учасником ТОВ «Піллар» з часткою, якою безпосередньо володіє в розмірі 60,46%, а тому у розумінні частини 1 статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства є заінтересованою особою стосовно боржника ТОВ «Піллар», у зв`язку з чим колегія судів переглядає заяву з кредиторськими вимогами ОСОБА_1 із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення вказаних грошових вимог до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення та з урахуванням підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки законності правових підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.
Пунктом 1 частини 2     статті 11 ЦК України     передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). 
Водночас, за положеннями     статті 547 ЦК України     правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
В силу вимог частини 2     статті 556 ЦК України     усі права кредитора в зобов`язанні, забезпеченим порукою, переходять до поручителя в разі виконання ним такого зобов`язання.
Щодо грошових вимог на суму 1368673,30 євро
Як зазначає ОСОБА_1 , 06.04.2012 між ТОВ «Піллар» та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено Кредитний договір №186-СВ.
          З метою забезпечення виконання зобов`язання ТОВ «Піллар» за Кредитним договором від 06.04.2012 №186-СВ, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Піллар» і ОСОБА_1 , як поручителями, укладені договір поруки від 12.09.2014 №06.1-20/272, договір поруки від 30.09.2014 №06.1-20/272.1  та договір поруки від 30.09.2014 №06.01-20/273.
          У пункті 1.1 договору поруки від 12.09.2014 №0 6.1-20/272 сторони погодили, що у зв`язку із укладенням між Банком та позичальником кредитного договору від 06.04.2012 №186-СВ (зі змінами та доповненнями, які можуть вноситись до нього, і разом з усіма додатками до нього), поручитель поручається перед банком за виконання позичальником в усіх існуючих та майбутніх грошових зобов`язань позичальника за Кредитним договором, у тому числі, але не виключно і щодо сплати усіх процентів, комісій, неустойки, регресних та інших сум, що належать до сплати позичальником у відповідності з Кредитним договором. Відповідальність поручителя за цим Договором обмежується сумою 132 000,00 Євро.     
          Пунктом 1.3 договору поруки від 12.09.2014 № 06.1-20/272  визначено, що відповідно до умов цього договору, поручитель, як солідарний боржник, зобов`язується сплатити Банку суми, належні до сплати позичальником за Кредитним договором, у розмірі, що не перевищує 132 000,00 Євро в разі порушення Позичальником зобов`язання щодо сплати відповідної суми коштів за Кредитним договором, протягом 2 робочих днів з дати надіслання Банком відповідної письмової вимоги без будь-яких заперечень, перевірок або запитів щодо обґрунтованості вимог, без будь-яких взаємозаліків, вирахувань та утримань. Такі платежі повинні бути сплачені поручителем на рахунки Банку, вказані у вимозі.
          Відповідно до п.1.1 договору поруки від 30.09.2014 №06.1-20/272.1 у зв`язку із укладенням між Банком та позичальником кредитного договору від 06.04.2012 №186-СВ (зі змінами та доповненнями, які можуть вноситись до нього, і разом з усіма додатками до нього), поручитель поручається перед банком за виконання позичальником в усіх існуючих та майбутніх грошових зобов`язань позичальника за Кредитним договором, у тому числі, але не виключно і щодо сплати усіх процентів, комісій, неустойки, регресних та інших сум, що належать до сплати позичальником у відповідності з Кредитним договором. При цьому відповідальність Поручителя за цим договором обмежується сумою 1 260 000,00 Євро, з урахуванням зобов`язань ОСОБА_1 за договором застави майнових прав від 06.04.2012 №186-СВ/МС.
          Згідно з п. 1.3 договору поруки від 30.09.2014 №06.1-20/272.1  (у редакції Додаткової угоди від 16.04.2015 №1) відповідно до умов цього Договору поручитель, як солідарний боржник, зобов`язується сплатити Банку суми, належні до сплати позичальником за Кредитним договором, у розмірі, що не перевищує 1 260 000,00 Євро в разі порушення позичальником зобов`язання щодо сплати відповідної суми коштів за Кредитним договором, протягом 30 робочих днів з дати надіслання Банком відповідної письмової вимоги без будь-яких заперечень, перевірок або запитів щодо обґрунтованості вимог, без будь-яких взаємозаліків, вирахувань та утримань. Такі платежі повинні бути сплачені поручителем на рахунки Банку, вказані у вимозі.
          У відповідності до п. 1.1 договору поруки від 30.09.2014 №06.1-20/273, у зв`язку із укладенням між Банком та позичальником кредитного договору від 06.04.2012 №186-СВ (зі змінами та доповненнями, які можуть вноситись до нього, і разом з усіма додатками до нього), поручитель поручається перед банком за виконання позичальником в усіх існуючих та майбутніх грошових зобов`язань позичальника за Кредитним договором, у тому числі, але не виключно і щодо сплати усіх процентів, комісій, неустойки, регресних та інших сум, що належать до сплати позичальником у відповідності з Кредитним договором. Відповідальність Поручителя за цим Договором обмежується сумою 132 000,00 Євро.
          В п. 1.3 договору поруки від 30.09.2014 №06.1-20/273 зазначено, що відповідно до умов цього Договору, поручитель, як солідарний боржник, зобов`язується сплатити Банку суми, належні до сплати позичальником за Кредитним договором, у розмірі, що не перевищує 132 000, 00 Євро в разі порушення позичальником зобов`язання щодо сплати відповідної суми коштів за Кредитним договором, протягом 2 робочих днів з дати надіслання Банком відповідної письмової вимоги без будь-яких заперечень, перевірок або запитів щодо обґрунтованості вимог, без будь-яких взаємозаліків, вирахувань та утримань. Такі платежі повинні бути сплачені поручителем на рахунки Банку, вказані у вимозі.
           ОСОБА_1 у заяві кредитора вказує, що 29.09.2014, 28.10.2014, 17.04.2015 та 29.05.2015 ним на виконання грошових зобов`язань ТОВ «Піллар» перед ПАТ «Укрсоцбанк» згідно з Кредитним договором від 06.04.2012 №186-СВ перераховано 1 524 000,00 Євро.
Також, 29.10.2014 між ОСОБА_1 та ТОВ «Піллар» був укладений договір про виконання умов поруки №20141029/1, відповідно до якого ТОВ «Піллар» зобов`язувалось в строк до 06.04.2015 виплатити суму боргу в розмірі 264 000,00 Євро.
Додатковою угодою від 02.08.2018 № 2 сторони внесли зміни до Договору про виконання умов поруки №20141029/1, відповідно до яких ТОВ «Піллар» зобов`язався до 31.12.2019 виплатити ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 1368673,30 Євро.
Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 зі справи № 910/4994/18).
Судова колегія відзначає, що саме первинними документами підтверджується заборгованість суб`єкта господарювання, її розмір (або ж рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору - тобто про заборгованість боржника перед кредитором); саме ці докази мають подаватися кредитором для встановлення судом невиконаного зобов`язання боржника та для визнання грошових вимог цього кредитора.                
          Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні первинні документи на підтвердження здійснення ОСОБА_1 сплати грошових коштів у заявленій сумі 1 368 673,30 Євро на погашення заборгованості ТОВ «Піллар» перед Банком за Кредитним договором від 06.04.2014 №186-СВ.
          Крім того, у відповідності до умов п. 1.3 вказаних договорів поруки, поручитель зобов`язався сплатити Банку суми в разі порушення позичальником зобов`язання на підставі письмової вимоги банку на рахунки Банку, вказані у вимозі та у відповідний строк з дати надіслання Банком відповідної письмової вимоги.
          Таким чином, на виконання умов вказаних договорів поруки, ОСОБА_1 мав перераховувати грошові кошти безпосередньо на ті рахунки, які мав вказати банк у відповідній вимозі та таке зобов"язання виникає у відповідні строки, визначені сторонами у вказаних договорах поруки. Разом з тим, відповідних письмових вимог банку з визначенням рахунків, на які мали бути сплачені кошти поручителем та докази на підтвердження дати виникнення такого зобов`язання, до суду першої інстанції не подавались.
          Додаткові докази, подані скаржником до суду апеляційної інстанції, не прийняті судом згідно зі ст. 269 ГПК України з підстав, зазначених в ухвалі від 23.11.2022 у даній справі. 
          Тобто заявник не підтвердив того, що у ним дотримані умови договорів поруки щодо виникнення в нього відповідного зобов"язання та щодо умов його виконання. 
У матеріалах справи наявна  копія платіжного доручення в іноземній валюті  від 16.04.2015 №1 на суму еквівалентну 27181980,00 грн, проте відповідний платіжний документ не містить відмітку про його засвідчення, на ньому відсутні слова «Згідно з оригіналом», назва посади, особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвище, дата засвідчення копії.     
Відповідно до ч. 6 ст. 91 ГПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу; якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
ОСОБА_1 на запит суду апеляційної інстанції оригінал відповідного платіжного доручення в іноземній валюті від 16.04.2015 №1 на вказану суму не надано, скаржник не усунув сумнівів суду та іншого учасника справи щодо існування платіжного доручення, яке відповідає вимогам Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого Постановою Правління НБУ від 28.07.2008 №216, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за № 910/1560 (у редакції, яка діяла станом на 17.04.2015).
Скаржник не надано доказів на підтвердження обставин фактичного проведення банком платежу на заявлену суму  1 368 673,30 Євро, виписки з рахунку у банківській установі, яка б підтверджувала проведення платежу також не надано.
Клопотання про долучення та витребування відповідних доказів судом апеляційної інстанції судовою колегією відхилено з підстав, зазначених в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 у даній справі.  Відповідні докази не беруться судом до уваги. 
Вказане унеможливлює встановлення фактичних обставин щодо факту погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 06.04.2012 №186-СВ на підставі договору поруки від 30.09.2014 № 06.1-20/272.1, тобто кредиторські вимоги в цій частині не підтверджені первинними документами та є необгрунтованими. 
В апеляційній скарзі скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на наявний в матеріалах справи Акт документальної перевірки ДФС від 11.07.2018, який підтверджує реальність існування первинних документів, відповідно до яких ОСОБА_1 виконав грошові зобов`язання перед АТ «Укрсоцбанк» згідно з кредитним договором від 06.04.2012 № 186-СВ, з огляду на що суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Вищезазначений Акт документальної перевірки ДФС від 11.07.2018 не є первинним документом, який підтверджує доведеність заявлених кредиторських вимог. Відповідний Акт містить суперечливі дані щодо надання на перевірку підтверджуючих документів, оскільки в. 2.7  описової частини Акту вказано, що підтверджуючі документи та пояснення надано в повному обсязі, тоді як в п. 1 описової частини Акту перевіркою встановлено, що ТОВ «Піллар»  підтверджуючих документів до перевірки не надавались. Вказаний Акт не є безспірним доказом заявлених скаржником кредиторських вимог. Відповідні підтверджуючи первинні документи заявник до суду також не надав.
Судова колегія дослідила наявні у справі докази у їх сукупності. Враховуючи не надання суду заявником відповідних первинних документів, виписки з рахунку у банківській установі, яка б підтверджувала проведення платежу на заявлену суму, письмових вимог банку з визначенням рахунку, на який мають бути сплачені кошти поручителем, не доведенням дат надсилання Банком відповідних вимог на підтвердження дати виникнення зобов`язання відповідно до умов вказаних договорів поруки, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно відмовив у визнанні ОСОБА_1 кредитором боржника на суму 1 368 673,30 євро (що станом на 15.01.2021 еквівалентно 46 519 563,06 грн).
Щодо грошових вимог на суму 7845737,20 грн.
           19.06.2014 між ТОВ «Піллар» та ОСОБА_1 укладено договір №140619/1 про надання поворотної фінансової допомоги, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надав ТОВ «Піллар» поворотну фінансову допомогу, а ТОВ «Піллар» зобов`язувався повернути грошові кошти в порядку та на умовах передбачених даним договором.
          В силу п. 2.1 вказаного договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі до 4 000 000,00 грн, без ПДВ.
          Додатковою угодою № 3 до договору від 05.01.2017 сторони виклали п.2.1 Договору в наступній редакції: « 2.1. Поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі до 10 000 000,00 грн, без ПДВ».
          У відповідності до п. 2.2 договору поворотна фінансова допомога надається підприємству на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.
          Додатковою угодою № 2 до договору від 31.12.2015 викладено п. 2.3 договору в наступній редакції: « 2.3 Поворотна фінансова допомога надається із моменту підписання договору частинами та шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підприємства з особового або іншого рахунку засновника або шляхом внесення коштів в касу підприємства».
          Крім того, додатковою угодою № 3 до договору від 05.01.2017 викладено п. 2.4 договору в наступній редакції: « 2.4. Поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги засновником, але у будь-якому разі таке повернення повинно відбутися у строк до 31.12.2018».
          Як стверджує ОСОБА_1 , відповідно до умов договору в період з 14.01.2015 по 20.11.2018 ОСОБА_1 надана ТОВ «Піллар» поворотна фінансова допомога на загальну суму 9 793 612,51 грн, з якої повернуто лише суму в розмірі 1 947 875, 31 грн.
          Також ОСОБА_1 стверджує, що сторонами  підписаний акт звірки взаєморозрахунків, за яким станом на 31.12.2020 заборгованість ТОВ «Піллар» на користь ОСОБА_1     становить 7845737,20 грн.
          Щодо доводів апелянта, що заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 19.06.2014 №140619/1 підтверджується Актом звірки, колегія суддів апеляційної інстанції звертається до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17, від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 24.10.2018 у справі № 905/3062/17, в яких зазначено, що акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема, в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акта звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості.
          Водночас,  інформація, яка  відображена в акті звірки не підтверджена первинними документами, доводи апелянта про підтвердження заборгованості у розмірі 7845737,20 грн є безпідставними.
          Судова колегія, дослідивши матеріали справи, встановила відсутність в матеріалах справи первинних документів в обґрунтування реальності своїх вимог щодо підтвердження надання ОСОБА_1 поворотної фінансової допомоги ТОВ «Піллар» у зазначеному в заяві розмірі - 9793612,51 грн, а також доказів  (первинних документів) суми заборгованості, яка повернута боржником ОСОБА_1 - 1947875, 31 грн.
          Так, обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 зі справи № 910/4994/18).
          Судова колегія відзначає, що саме первинними документами підтверджується заборгованість суб`єкта господарювання, її розмір (або ж рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору - тобто про заборгованість боржника перед кредитором); саме ці докази мають подаватися кредитором для встановлення судом невиконаного зобов`язання боржника та для визнання грошових вимог цього кредитора.    
          Колегія суддів задля забезпечення дотримання принципу змагальності та найбільш відповідного цьому принципу стандарту доказування - стандарту переваги більш вагомих доказів, здійснила оцінку обставин справи з урахування усієї сукупності наявних в ній доказів та правил й критеріїв, визначених ГПК України.
          Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження реального існування заборгованості боржника у заявленій скаржником сумі, надані заявником на підтвердження існування заборгованості боржника докази  не підтверджують реальності здійснення  господарських операцій.
          Доводи апеляційної скарги щодо підтвердження кредиторських вимог на суму 2610500,00 грн відхиляються судом із врахуванням вищенаведеного.
Отже, враховуючи відсутність в матеріалах справи первинних документів в обґрунтування реальності заявлених вимог в цій частині, зокрема щодо підтвердження надання ОСОБА_1 поворотної фінансової допомоги ТОВ «Піллар» у зазначеному в заяві розмірі,     а також доказів     (первинних документів) суми заборгованості, яка повернута боржником ОСОБА_1 , судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно відмовив у визнанні ОСОБА_1 кредитором боржника на суму 7 845 737,20 грн за договором від 19.06.2014 № 140619/1 про надання поворотної фінансової допомоги.
Щодо грошових вимог на суму: 552796,62 дол США.
           29.07.2015 між Публічним акціонерним товариством «Перший інвестиційний банк» (бБанком) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Піллар», як позичальником, укладено кредитний договір №03/1511-КЮ, відповідно до якого Банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на поповнення обігових коштів та ведення статутної діяльності та встановлює кредитний ліміт в розмірі 100 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування отриманими кредитними коштами та комісію за кредитно-розрахункове обслуговування, в порядку, розмірі та в строк, що передбачені цим договором.
          У відповідності до п 3.9 договору виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором забезпечується заставою майнових прав на грошові кошти, що розміщені в ПАТ «Перший інвестиційний банк» згідно з Договором банківського вкладу «Універсальний» від 29.07.2015 №17574/22-У та належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_4 ).
          До договору сторони вносили зміни, зокрема, 17.01.2017 договором про внесення змін до Кредитного договору від 29.07.2015 №03/1511-КЮ кредитний ліміт збільшено до 450 000,00 доларів США.
          Пункт 3.9. кредитного договору № 03/1511-КЮ викладено в редакції, яка передбачає, що виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором забезпечується заставою майнових прав на грошові кошти, що розміщені в ПАТ «Перший інвестиційний банк» згідно з договорами банківського вкладу «Універсальний» від 29.07.2015 №17574/22-У, від 10.09.2015 №17804/22-У, від 10.03.2016 №18093/1-У/ЛП та від 31.10.2016 №18869/1-У/ЛП, що належить на праві власності ОСОБА_1 .
          Договором про внесення змін до Кредитного договору від 27.07.2017 №5 встановлено новий строк повернення кредиту до 26.07.2018 включно.
          Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2022 долучено до матеріалів справи Договір застави майнових прав від 29.07.2015 № 14/1511-ЗЮ щодо забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Піллар» за кредитним договором від 29.07.2015 №03/1511-КЮ.
          Водночас, судова колегія звертає увагу, що в заяві, яка подана до суду першої інстанції - 19.01.2021, ОСОБА_1 не зазначалось про укладення відповідного Договору застави майнових прав від 29.07.2015 № 14/1511-ЗЮ щодо забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Піллар» за кредитним договором від 29.07.2015 №03/1511-КЮ.
          Відповідний доказ з`явився в суді апеляційної інстанції під час первісного перегляду оскаржуваної ухвали.
          Між тим, відповідний Договір застави з майнових прав від 29.07.2015 № 14/1511-ЗЮ підписано представником АТ «Перший інвестиційний банк» та ОСОБА_1  та не містить підписів та печаток позичальника  - ТОВ «Піллар», позичальник не є стороною цього договору.
          Суд першої інстанції вірно встановив, що  матеріали справи не містять доказів укладення відповідного тристороннього правочину між АТ «Перший інвестиційний банк», ТОВ «Піллар» та ОСОБА_1 щодо забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Піллар» за кредитним договором від 29.07.2015 №03/1511-КЮ за рахунок депозитних коштів ОСОБА_1 .
          За положеннями    ст. 547 ЦК України    правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
          Викладення в пункті кредитного договору умови щодо наявності забезпечення зобов`язання заставою іншої особи, ураховуючи що така особа не є стороною кредитного договору, не може свідчити про укладення відповідного правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання у письмовій формі.
          Відповідні твердження ОСОБА_1 щодо набуття ним статусу кредитора після виконання ним, як заставодавцем, свого обов`язку є безпідставними.
          Так, на підтвердження вказаних кредиторських вимог на суму 552 796,62 доларів США суду надано довідку АТ «Перший інвестиційний банк», в якій зазначено, що 26.07.2018 здійснено перерахування грошових коштів з депозитних рахунків ОСОБА_1 на погашення заборгованості за кредитним договором від 29.07.2015 №03/1511-КЮ, що підтверджується меморіальними ордерами №131920 на суму 165 000,00 доларів США, № 131665 на суму 110 000,00 доларів США, № 131860 на суму 110000,00 доларів США, №131932 на суму 110 000,00 доларів США, №131907 на суму 110 000,00 доларів США. Загальна сума списання з депозитних вкладів склала 605    000,00 доларів США. Загальна сума списання з депозитних вкладів склала 605000,00 доларів США. Грошові кошти в сумі 52 203,38 доларів США повернуто ОСОБА_1 , а решта  552 796,62 доларів США направлена на погашення заборгованості по кредиту та нарахованим відсоткам.
           31.07.2018 ОСОБА_1 пред`явив боржнику вимогу щодо повернення протягом 10 календарних днів коштів в сумі 552 796,62 доларів США.
          Судова колегія звертає увагу, що з копій меморіальних ордерів, які  подано разом з заявою про визнання вказаних кредиторських вимог до суду першої інстанції, на підтвердження списання грошових коштів, вбачається, що одержувачем грошових коштів вказано АТ «Перший інвестиційний Банк», в призначенні платежів вказано: «дострокове повернення депозиту», посилання в призначенні платежів на списання грошових коштів саме за кредитним договором від 29.07.2015 №03/1511-КЮ відсутнє. Тобто подані до суду першої інстанції меморіальні ордери не підтверджують заявлених кредиторських вимог. Вказана довідка Банка не є належним доказом, оскільки містить посилання на документи, які не підтверджують відомостей, зазначених у цій довідці.
Судом апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні клопотання скаржника про долучення до матеріалів справи відповідних додаткових доказів з підстав, зазначених в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 у даній справі.
За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову у визнанні ОСОБА_1 кредитором боржника на суму 552 796,62 дол США (що станом на 15.01.2021 еквівалентно 15   511   970,67 грн) за кредитним договором від 29.07.2015 №03/1511-КЮ.
Як зазначалось вище, на запитання суду у судовому засіданні 23.11.2022 щодо суми кредиторських вимог, яку скаржник просить визнати за апеляційною скаргою у розмірі 68877271,00 грн, представник скаржника не зміг пояснити, чому у заяві з кредиторськими вимогами скаржник просив визнати його кредитором на суму 69    877 271,00 грн, а в апеляційній скарзі 68877271,00 грн.
Оцінюючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в тій частині, що оскаржується, через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент ; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).
Колегія суддів зауважує, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин, надав оцінку поданим сторонами доказам та  вірно застосував норми матеріального права при ухваленні оскаржуваної ухвали, врахувавши  обставини даної справи та правову позицію, неодноразово викладену у постановах Верховного Суду, щодо підвищеного стандарту доказування.
Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суд розглянув заяву з кредиторськими вимогами ОСОБА_1 із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення вказаних грошових вимог до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. На заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20).
За наведених обставин в їх сукупності, враховуючи відсутність правових підстав для визнання заявлених ОСОБА_1 кредиторських вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у визнанні ОСОБА_1 кредитором боржника на суму 69877271,00грн.
Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали  у даній справі, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду колегією суддів, як такі, що  не спростовують зроблених судом першої інстанції висновків.
У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).
Згідно зі    статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"    суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського     суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення; оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в тій частині, що оскаржується - без змін.
Керуючись ст.ст. 129,     269,     270,     271, 275, 276,     282, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі №910/6210/20 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.08.2021 у справі №910/6210/20 в оскаржуваній частині, залишити без змін.
Матеріали оскарження ухвали Господарського суду м. Києва від 18.08.2021 у справі №910/6210/20 повернути до господарського суду м. Києва.
Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.
          Повний текст складено 29.11.2022
Головуючий суддя                                                            М.Л. Доманська 

Судді                                                                                Л.Л. Гарник

                                                                                Б.М. Поляков