ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1142/22 Справа № 431/325/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткач О.В. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 вересня 2022 року                                                м. Дніпро        
       Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу виконуючого обов`язки керівника Старобільської окружної прокуратури Луганської області Сукач Євгена на постанову Старобільського районного суду Луганської області від 26 січня 2022 року щодо 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:

Постановою Старобільського районного суду Луганської області від 26 січня 2022 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 — 2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 30 (тридцяти) годин громадських робіт. 
Відповідно до встановлених судом обставин, ОСОБА_1 12 листопада 2021 року о 16 годині 30 хвилин за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 виражався нецензурною лайкою стосовно своєї співмешканки ОСОБА_2 , ображав її та погрожував фізичною розправою, виганяв з будинку, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. 
       З сукупності встановлених обставин та досліджених доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП. 

       В апеляційній скарзі прокурор просить постанову Старобільського районного суду Луганської області від 26 січня 2022 року скасувати, прийняти нову постанову, якою призначити ОСОБА_1 стягненя за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу.
       В обґрунтування своїх доводів вказує на істотні порушення вимог закону про адміністративну відповідальність. 
Зазначає про те, що прокурор має право на апеляційне оскарження у справах про адміністративні правопорушення у визначених законом випадках, у саме у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, згідно яких прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. 
Вважає, що судом при призначенні адміністративного стягнення застосовано закон, який не підлягає застосуванню, оскільки нормою ч. 3 ст. 30-1 КУпАП передбачено, що громадські роботи не призначаються чоловікам старше 60 років, в той час як ОСОБА_1 , до якого оскаржуваною постановою було застосовано саме таке стягнення, виповнилося 60 років, у зв`язку з чим призначення такого виду адміністративного стягнення є неприпустимим. 
       Також ставить питання про поновлення строку апеляційного оскарження. В обґрунтування своїх вимог вказує, що про існування оскаржуваної постанови суду йому стало відомо 15 лютого 2022 року в ході проведення перевірки стану додержання вимог чинного законодавства працівниками Старобільського районного відділу філії Державної установи “Центр пробації” в Луганській області при виконанні адміністративного стягнення у виді громадських робіт, яке призначено судом. З огляду на викладене, з метою захисту конституційних прав ОСОБА_1 , просить причини пропуску строку визнати поважними та поновити строк апеляційного оскарження. 
       
       Учасники апеляційного розгляду до суду не з`явились, про місце, дату та час його проведення повідомлялися, про поважні причини неявки не повідомили, а тому враховуючи, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення процесуального становища особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважаю за можливе здійснювати судовий розгляд без участі сторін. 

       Розглядаючи доводи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, приходжу до висновку, що вони заслуговують на увагу з огляду на наступне. 
       Так, згідно положень ч. 2 ст. 194 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених
ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287цього Кодексу. 
       Відповідно до ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян. 
       З наданих матеріалів слідує, що оскаржуваною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт. 
       Громадські роботи як вид адміністративного стягнення полягають у виконанні правопорушником у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування, тобто є заходом примусового характеру, пов`язаного з обмеженням особистої свободи громадянина, оскільки у межах їх застосування на громадянина покладається обов`язок на вимогу і за визначенням уповноваженого органу, перебуваючи у певному місці протягом певного часу, вчиняти певні дії незалежно від того, чи співпадає це з його власними бажаннями. 
       Враховуючи вказані норми закону, вважаю, що прокурор з урахуванням обставин справи, здійснюючи контроль за виконанням заходів примусового характеру, є суб`єктом, який має право на апеляційне оскарження постанови суду. 
       Таким чином, у даному випадку прокурор хоча і наділений правом апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, втім не є учасником судового розгляду, а отже об`єктивно позбавлений можливості своєчасного подання апеляційної скарги і може звернутися з нею лише після того, як у межах здійснення своїх повноважень довідається про винесення оскаржуваної постанови.
       Беручи до уваги, що копію оскаржуваної постанови прокурор отримав 15 лютого 2022 року, під час перевірки додержання вимог чинного законодавства працівниками Старобільського районного відділу філії державної установи “Центр пробації” в Луганській області, після чого у встановлений законом десятиденний строк подав апеляційну скаргу, вважаю, що строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин, у зв`язку із чим підлягає поновленню. 
       Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходжу до наступного висновку.
       Так, висновки суду першої інстанції про фактичні обставини вчиненого діяння, наявність складу адміністративного правопорушення, доведеність вини ОСОБА_1 ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку із чим зважаючи на обмеження, встановлені положеннями ст. 294 КУпАП України, судом апеляційної інстанції не переглядаються. 
Аналізуючи викладені в апеляційній скарзі доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про адміністративну відповідальність, вважаю їх обгрунтованими з огляду на наступне.
       Так, згідно з вимогами ст. ст. 7,8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
       Відповідно до ч. 3 ст. 30-1 КУпАП громадські роботи не призначаються особам з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, жінкам старше 55 років та чоловікам старше 60 років. 
Згідно анкетних даних особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 є особою 1961 року народження, а отже на час винесення оскаржуваної постанови останньому виповнилось 60 років, у зв`язку із чим застосування до нього адміністративного стягнення у виді громадських робіт суперечить закону та є неприпустимим, через що постанова суду підлягає скасуванню. 
       Обговорюючи питання про остаточне рішення за наслідками апеляційного розгляду, приймаю до уваги, що адміністративне правопорушення мало місце 12 листопада 2021 року, тобто на даний час строк накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, у даній справі закінчився, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості визначити інший вид адміністративного стягнення, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
       З огляду на викладене вважаю за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржувану постанову суду скасувати, з винесенням нової постанови, якою ОСОБА_1 належить визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. 

       Керуючись ст.ст. 251, 252, 280, 283, 294 КУпАП апеляційний суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

       Строк апеляційного оскарження - поновити.
       
       Апеляційну скаргу виконуючого обов`язки керівника Старобільської окружної прокуратури Луганської області Сукач Євгена — задовольнити частково.
       
       Постанову Старобільського районного суду Луганської області від 26 січня 2022 року щодо  ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1   ст. 173 -2   КУпАП,  — скасувати.
           
       Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП, та провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. 

       Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду         А.А. Мазниця