Дата документу 13.09.2022 Справа № 333/6196/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 333/6196/21
Провадження №22-ц/807/1694/22 
Головуючий в 1-й інстанції – Дмитрієва М.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року                                                місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.	
суддів:	Крилової О.В., Полякова О.З.	
секретар	Камалова В.В.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Тивоненко Данила Руслановича на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2022 року, постановлену у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 20 червня 2022 року) у справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,- 

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Дмитрієвої М.М. перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев О.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

14 червня 2022 року судом було ухвалено рішення у справі № 333/6196/21, в якому не вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами, а саме витрат на правову допомогу в розмірі 16500,00грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 454,00 грн. за подачу заяви про забезпечення позову до його подання.

21 червня 2022 року до суду надійшла заява представника позивача – адвоката Тивоненка Данила Руслановича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №333/6196/21.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2022 року, у задоволенні заяви представника позивача адвоката Тивоненка Данила Руслановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у справі №333/6196/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню – відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Тивоненко Данила Руслановича подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, доводи суду першої інстанції щодо недоведеності понесення витрат на правничу допомогу у зв`язку із ненаданням документів, що підтверджують безпосередньо оплату таких витрат, є хибними оскільки процесуальне законодавство передбачає стягнення відповідних витрат в тому числі за відсутності вказаних доказів. Що стосується відмови у стягненні витрат на оплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову до його подання, то докази понесення таких витрат були долучені до заяви про ухвалення додаткового рішення, і вказані витрати повинні бути компенсовані позивачу, оскільки у справі ухвалено рішення по суті спору. Крім того, позивачем понесені витрати на правничу допомогу у зв`язку із подачею та розглядом апеляційної скарги у цій справі у розмірі 7500,00 грн. 

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

Судом першої інстанції встановлено, що 02 вересня 2021 року адвокат Тивоненко Д.Р. та Стрижаченко О.О. украли договір №02/09 про надання професійної правничої допомоги.

Згідно з п. 5.1. договору №02/09 від 02 вересня 2021 року про надання професійної правничої допомоги, розмір гонорару Адвокатського бюро, а також умови і порядок його справи визначається у додатках до цього Договору.

На підставі зазначеного договору 03 вересня 2021 року адвокат Тивоненко Д.Р. та Стрижаченко О.О. склали перелік та вартість послуг за договором та 06 вересня 2021 року акт №1 надання послуг до договору № 02/09 від 02 вересня 2021 року про надання правової допомоги.

Відповідно до п. п. 1, 3 акту № 1 від 06 вересня 2021 року надання послуг до договору №02/09 від 02 вересня 2021 року про надання професійної правничої допомоги, загальна ціна наданих послуг становить 16 500,00грн. Строк внесення клієнтом плати за надані послуги – протягом 10 робочих днів з моменту набрання законної сили рішенням по справі.

При розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, у сумі 16 500, 00 грн. та питання щодо стягнення суми сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду у розмірі 454,00грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції виходив з того, що суду надано документи, що містять детальний опис робіт (наданих послуг), а на підтвердження виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) під час розгляду цієї справи надано акт надання послуг. Надані докази підтверджують погодження між адвокатом Тивоненко Д.Р. та ОСОБА_1 розміру фіксованого розміру гонорару, який складає 16 500, 00 грн. Водночас суду не надано документи, які підтверджують здійснення оплати фіксованого розміру гонорару адвоката в розмірі 16 500, 00 грн., а саме квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках цієї справи. Вирішуючи питання про винесення додаткового рішення по вказаній справі в частині стягнення суми судового збору у розмірі 454,00грн., сплаченої позивачем за подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні цієї вимоги, оскільки судом під головуванням судді Дмитрієвої М.М. не приймалося рішення про забезпечення позову до подання позовної заяви та копії такої ухвали суду не надано, як і квитанції про сплату судового збору у розмірі 454,00грн.

Між тим з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За роз`ясненнями п. 20 постанови Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК (нова редакція 270 ЦПК); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При поданні позовної заяви представником позивача заявлено про орієнтовний розмір судових витрат, який очікує понести позивач у справі у розмірі 36954,00 грн.

На підтвердження надання послуг професійної правничої допомоги надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №ЗП001616 Тивоненко Данила Руслановича; ордер на надання правничої допомоги серія АР №1003802; договір про надання професійної правничої допомоги №02/09 від 02.09.2021 року; перелік та вартість послуг за договором від 03.09.2021 року на загальну суму 36500,00 грн.; акт №1 надання послуг до Договору №02/09 від 02.09.2021 року про надання правової допомоги на суму 16500,00 грн.

При розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ухвалено рішення про задоволення вимог позову, однак не вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення у вказані справі ухвалено14 червня 2022 року, повний текст рішення складено 20 червня 2022 року.

21 червня 2022 року представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки не вирішено питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16500,00 грн. та витрат на оплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн.

Відмовляючи у задоволення заяви в частині вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції посилався на відсутність доказів підтверджуючих здійснення оплати послуг адвоката. 

Між тим з такими висновками суду першої інстанції неможливо погодитися, виходячи із наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України, За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до п. п. 1, 3 акту № 1 від 06 вересня 2021 року надання послуг до договору №02/09 від 02 вересня 2021 року про надання професійної правничої допомоги, загальна ціна наданих послуг становить 16 500,00грн. Строк внесення клієнтом плати за надані послуги – протягом 10 робочих днів з моменту набрання законної сили рішенням по справі.

Таким чином, на момент подання заяви про ухвалення додаткового рішення, договір укладений між позивачем та її адвокатом допускав відсутність підтвердження оплати і вартість наданих послуг відповідно до процесуального законодавства повинна була бути встановлена на підставі інших долучених доказів.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного суду від 12 лютого 2020 року у справі за № 648/1102/19, а саме «Колегія суддів не погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України)».

Що стосується відмови у розподілі судових витрат у вигляді сплаченого судового збору при подання заяви про забезпечення позову, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

06.09.2021 року представником позивача ОСОБА_1 – адвокатом Тивоненко Д.Р. подано до суду заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, до подання позову у справі.

Заяву оплачено судовим збором у розмірі 454,00 грн., що підтверджується копією квитанції (а.с.155 зв).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 вересня 2021 року вказану заяву задоволено (а.с.154-155).

08.09.2021 року подано до суду позов ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи, що процесуальне законодавство допускає подачу заяви про забезпечення позову до його подання, зазначена заява задоволена, позов у справі подано у визначений ЦПК України термін, суд першої інстанції ухвалюючи рішення у справі по суті спору у відповідності до вимог п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України повинен був вирішити питання щодо судових витрат понесених при оплаті судового збору за подання вказаної заяви, незалежно від того, що ухвала про забезпечення позову була розглянута іншим складом суду. 

Враховуючи вищевикладені порушення норм процесуального права суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення, у зв`язку із чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи надані заявником докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог в цій частині та необхідності вирішення питання щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені заявником у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції. Вирішуючи питання щодо розміру таких витрат колегія суддів зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Враховуючи заперечення відповідача щодо стягнення суми витрат на правничу допомогу, викладених в клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, категорію справи, підтверджені матеріалами справи факти надання правничої допомоги відповідно до умов укладеного договору, наявність усталеної практики розгляду подібних спорів, що вказує на рівень не великої складності справи, кількість судових засідань та участь у них адвоката, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу у цій справі, який підлягає стягненню з відповідача з 16500,00 грн. до 7500,00 грн.

Витрати по оплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн., доведені належними доказами та підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі у відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України. 

Що стосується витрат на правничу допомогу понесених позивачем у зв`язку із апеляційним розглядом, слід зазначити наступне.

На підтвердження таких витрат надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №ЗП001616 Тивоненко Данила Руслановича; ордер на надання правничої допомоги серія АР №1014502; перелік та вартість послуг за договором від 11.07.2022 року на загальну суму 7500,00 грн.; акт №1 надання послуг до Договору №02/09 від 02.09.2021 року про надання правової допомоги на суму 7500,00 грн.

Враховуючи наявність заперечень щодо стягнення вказаної суми судових витрат викладеної у відзиві на апеляційну скаргу, об`єм наданої адвокатом правової допомоги, а також з урахування часткового задоволення вимог апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Тивоненко Данила Руслановича задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 липня 2022 року у цій скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Заяву представника позивача адвоката Тивоненка Данила Руслановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у справі №333/6196/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню – задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн. та судові витрати на оплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн., а всього 7954,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу понесені під час апеляційного розгляду справи у розмірі 2500,00 грн. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 15 вересня 2022 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                                С.В. Кухар

Судді:                                                                         О.В. Крилова

О.З. Поляков