Справа № 344/3379/22 
Провадження № 33/4808/281/22 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
розглядаючи справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1   на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  жителя  АДРЕСА_1 , громадянина України,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.,- 
                                                      в с т а н о в и в :
Судом першої інстанції встановлено, що водій 19.02.2022 року о 05 год. 45 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Хоткевича, 50/3,  водій  ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Фольксваген Пассат», н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, судом було проігноровано практику судів за ідентичними справами.
Апелянт наполягав на тому, що матеріали справи не містять доказів його керування транспортним засобом, на що суд не звернув увагу та не навів в постанові суду мотиви відхилення доказів його аргументів щодо невинуватості у вчиненні правопорушенні, що є неприпустимим  при ухваленні рішення у справі.
ОСОБА_1 звертає увагу на те, що судом розгляд справи не було здійснено, а постанова суду була виготовлена по шаблону, яка не відповідає обставинам справи та наявним доказам, з наведенням різних статей законів та без аргументів щодо об`єктивного розгляду справи.
Апелянт також зазначив, що сумнівається у неупередженості розгляду справи в апеляційній інстанції та звернув увагу на постанови суду інших судів, якими провадження у справах щодо правопорушників були закриті з підстав порушення оформлення працівниками поліції матеріалів справи та прийняття судом доказів допустимими.
Правопорушник вказав на те, що фактів керування транспортним засобом матеріали справи не містять, він із однією родичкою, за її проханням, надав їй право на керування транспортним засобом, заїхала до своєї знайомої, припаркувала автомобіль біля під`їзду будинку. Він чекав її в автомобілі, чув несправність рульового керування, то ж сів за кермо автомобіля поки чекав її. Звернув увагу на те, що він має право на підставі ст..63 Конституції України не свідчити проти своєї родички.
Вважає, що у працівників поліції безпідставно виникла підозра у тому, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. 
Наголосив на тому, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, а просто відпустили. Вважає, що працівники поліції виконували план своєї роботи, а не дотримання ними вимог законодавства при виконання ними функціональних обов`язків.
ОСОБА_1 наголошує на тому, що свідчення свідків не можна брати до уваги, бо у нього з ними відбувся конфлікт, самі свідки не писали пояснення, їх свідчення були написані працівником поліції., а тому їх свідчення не слід вважати належними доказами у справі.
Апелянт наголосив в апеляційній скарзі на тому, що неприпустимо приймати рішення у справі спираючись лише на безпідставні та формальні записи в протоколі, дані якого не підтверджені жодними доказами.
Таким чином, судом порушено вимоги щодо детального з`ясування обставин справи, яким не надано належної оцінки.
Вважає, що в матеріалах справи відсутні переконливі докази наявності в його діях вини правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Згідно матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі у військовій частині з 23.05.2022 року у відповідності до довідки  відповідної військової частини № 47 від 30.05.2022 року (а.с.44), у зв`язку з чим забезпечити  участь останнього під час розгляду  в суді апеляційної інстанції не виявляється можливим.
В матеріалах провадження відсутні належним чином оформлені дані, які вказують на те, що ОСОБА_1 не наполягає на своїй участі в суді апеляційної інстанції.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який в подальшому був неодноразово продовжений та діє на даний час.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, що знайшла своє відображення зокрема у рішення у справах "Надточій проти України", "Енгель та інші проти Нідерландів", "Озтюрк проти Німеччини" та "Лутц проти Німеччини", справи про адміністративні правопорушення за своєю правовою природою, з огляду на характер правопорушення, його кваліфікацію та суворість передбаченого покарання, мають ознаки та критерії, достатні для віднесення їх до проваджень кримінально-правового характеру.
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року  та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності. 
Так, вимога «якості закону» у розумінні п. 1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля. 
Разом з тим, діючий КУпАП взагалі не врегульовує питання щодо порядку прийняття судом рішення про зупинення провадження по справі про адміністративне правопорушення.  
В той же час, відповідно до національного законодавства проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період є належною правовою підставою для прийняття рішення про зупинення судового провадження до звільнення з військової служби.
Враховуючи, що на даний час ОСОБА_1 є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі та бажає приймати участь в судовому засіданні апеляційної інстанції,  апеляційний суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП до його звільнення з військової служби.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                                     п о с т а н о в и в :
Зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1   на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2022 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП до його звільнення з військової служби.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 негайно повідомити Івано-Франківський апеляційний суд у разі звільнення з військової служби ОСОБА_1 для продовження розгляду апеляційного провадження. 
Направити копію постанови суду для відома до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                              О.П. Васильєв