КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №382/670/22                                                                                  головуючий у І інстанції:Нарольський М.М.  провадження 33/824/2545/2022                                                   головуючий в апеляційній інстанції: Сліпченко О.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України
15 вересня 2022 року                                                                                  м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду Сліпченко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яготинського районного суду Київської області від 17 серпня 2022 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП) ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ВАБ                   № 430294 від 09 липня 2022 року, 13 червня 2022 року близько 09:00 год. гр-ка ОСОБА_2 за місцем власного проживання вчинила конфлікт із своєю донькою                 ОСОБА_1 , чим вчинила правопорушення, передбачене за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
 
Постановою Яготинського районного суду Київської області від 17 серпня 2022 року провадження у справі закрито у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 .
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням,   ОСОБА_1 23 серпня                2022 року подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, та притягнути до відповідальності ОСОБА_2 .
Вказує, що їй було завдано тілесні ушкодження ОСОБА_2 , що не було встановлено судом першої інстанції. 
В судовому  ОСОБА_1 доводи викладені в апеляційній скарзі підтримала, вказувала, що поліцією помилково не було долучено до матеріалів справи висновку, який свідчить про те, що їй було завдано тілесні ушкодження.
Приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.
За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Висновок суду І-ї інстанції про те, що від матеріали справи не містять доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 конкретних дій фізичного, психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої є обґрунтованим, оскільки доказів на підтвердження зворотного матеріали справи не містять.
Протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом, який би вказував про факт здійснення правопорушення. 
Крім того, із протоколу серії ВАБ № 430294 від 09 липня 2022 року вбачається виключно, що ОСОБА_2 за місцем власного проживання вчинила конфлікт із своєю донькою ОСОБА_1 , що, як вірно вказано місцевим судом, не вважається домашнім насильством.
Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 передбачає вчинення насильства в сім`ї, тобто, умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.
Згідно статті 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. 
Місцевий суд прийшов до вірного висновку, що доказів про те, що  ОСОБА_2 вчиняланасильство або ж застосовувала фізичну силу матеріали справи не містять.  
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року                      №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.
У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого                    1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків щодо відсутності підтвердження вчинення ОСОБА_2 конкретних дій фізичного, психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої та відповідно апеляційна скарга не містить.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Яготинського районного суду Київської області від 17 серпня 2022 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає. 
                                               
Суддя                                                                                                О.І. Сліпченко