РІШЕННЯ
Іменем України

08 грудня 2022 року 
м. Київ

справа №9901/388/21
адміністративне провадження №П/9901/388/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е., Уханенка С.А., Шевцової Н.В.,
за участю:
секретаря судового засідання - Пушенко О.І.,
представників відповідачів - Лаптієва А.М., Пантюхової Л.Р.
розглянув у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Президента України, Верховної Ради України, Вищої ради правосуддя про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, 
У С Т А Н О В И В :
І. Короткий зміст позовних вимог 
1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) 27 вересня 2021 року звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просить: визнати неправомірною бездіяльність Президента України, Верховної Ради України (далі - ВРУ), Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) щодо нерозгляду його запиту на інформацію від 24 липня 2021 року та заяв від 27 серпня 2021 року і від 29 серпня 2021 року; зобов`язати відповідачів розглянути запит на інформацію від 24 липня 2021 року, заяви від 27 серпня 2021 року та від 29 серпня 2021 року і вжити заходи щодо поновлення позивача на посаді судді.
2. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що постановою ВРУ від 22 травня 2008 року №303-VI на виконання рішення Вищої ради юстиції (далі - ВРЮ) від 04 лютого 2004 року №16 його незаконно звільнено з посади судді військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону. Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 травня               2020 року, його адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення ВРЮ від 04 лютого 2004 року №16. Визнано протиправною та скасовано постанову              ВРУ від 22 травня 2008 року №303-VI в частині звільнення ОСОБА_1 з посади судді військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону. Передано на повторний розгляд ВРП вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності               з огляду на обставини, викладені у пропозиції члена ВРЮ ОСОБА_2 . Рішенням ВРП від                        15 червня 2021 року відмовлено у звільненні ОСОБА_1 з посади судді військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону, а тому на сьогоднішній час він є суддею військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону. Разом із тим, ураховуючи, що посади судді військового суду, яку міг би обіймати позивач, на цей час не існує, 13 липня 2021 року він звернувся до члена ВРП ОСОБА_3 із запитом щодо надання відповідної інформації, але цей запит не був розглянутий,                і 24 липня 2021 року він звернувся із ще одним запитом на інформацію до Уповноваженого ВРУ з прав людини та в.о. Голови ВРП. Проте на сьогоднішній час, як запит на інформацію від 13 липня 2021 року, так і запит на інформацію від 24 липня 2021 року, залишаються не розглянутими.  
3. У зв`язку з черговим нерозглядом заяв ОСОБА_1 про злочини, скоєні щодо нього посадовими особами правоохоронних органів, та ігноруванням ВРП його запитів на інформацію      від 13 липня 2021 року і від 24 липня 2021 року, 27 серпня 2021 року він звернувся із заявою про вжиття заходів по відновленню його прав на захист державою від скоєних щодо нього злочинів           до Президента України, членів Ради національної безпеки і оборони України (далі - РНБО), всіх членів ВРП, керівництва ВРУ, фракцій, народних депутатів України. 29 серпня 2021 року позивач звернувся із заявою про відновлення його на посаді судді до Президента України. Проте, як заява від 27 серпня 2021 року, так і заява від 29 серпня 2021 року, на сьогоднішній час залишаються не розглянутими.
4. ОСОБА_1 посилається на бездіяльність відповідачів щодо розгляду його запитів і заяв, ігнорування поновлення його прав судді та існування загрози вбивством. Позивач уважає порушеними його права, що передбачені статтями 1, 3, 8, 19, 22, 24, 27, 28, 29, 32, 40, 43, 55, 56, 57, 58, 60, 61, 68, 79, 85, 101, 102, 104, 106, 107, 126, 129, 129-1, 130, 131 Конституції України, статтями 1, 3 Закону України від 21 грудня 2016 року №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон №1798-VIII), статтями 1, 3, 20 Закону України від 13 січня 2011 року №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI), статтями 2, 214 Кримінального процесуального кодексу України, статтями 6, 13 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII).
5. Позивач у судове засідання 08 грудня 2022 року не з`явився.
ІІ. Позиція відповідачів щодо позовної заяви 
6. Представниками Президента України, ВРУ та ВРП подано письмові відзиви на позовну заяву з проханням відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову. 
7. Представник Президента України у відзиві зазначає про те, що звернення ОСОБА_1 до Президента України від 27 серпня 2021 року та від 29 серпня 2021 року опрацьовані відповідно       до Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон №393/96-ВР), а із запитом на інформацію від 24 липня 2021 року ОСОБА_1 до Президента України не звертався. Позивачем не доведено порушення його прав, свобод та інтересів Президентом України у сфері публічно-правових відносин, тому підстави для задоволення позову відсутні.
8. Представник Президента України у судовому засіданні 08 грудня 2022 року підтримала позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позову.
9. Представник ВРУ у відзиві посилається на те, що між ОСОБА_1 і ВРУ відсутній предмет спору, оскільки запит на інформацію від 24 липня 2021 року від позивача до ВРУ не надходив,                а його заява від 27 серпня 2021 року була надіслана не відповідачу в справі - ВРУ, а Голові ВРУ, і така заява, у свою чергу, за дорученням останнього належним чином розглянута, про що свідчать надані позивачеві відповіді. Повноваження ВРУ, як зазначає її представник, закріплені у статті              85 Конституції України, і жодне із порушених ОСОБА_1 у зверненні від 27 серпня 2021 року питань не відноситься до повноважень ВРУ, її посадових осіб та органів. 
10. Представник ВРУ у судовому засіданні 08 грудня 2022 року підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позову.
11. Представник ВРП у відзиві вказує про те, що запити ОСОБА_1 до ВРП від 13 липня                 2021 року, від 24 липня 2021 року та від 27 серпня 2021 року за своїм змістом не є інформаційними запитами у контексті Закону №2939-VI, порушені у них питання підлягали розгляду відповідно до Закону №393/96-ВР. Зазначені звернення розглянуті ВРП у порядку, визначеному законодавством, і відповіді листами від 23 липня 2021 року, від 03 серпня 2021 року та від 24 вересня 2021 року надіслані на адресу позивача, а тому його доводи про бездіяльність ВРП, що полягає у нерозгляді та ненаданні відповідей на вказані звернення, є необґрунтованими, підстави для задоволення позову відсутні.      
12. Представник ВРП у судове засідання 08 грудня 2022 року не з`явився, подав клопотання про здійснення розгляду справи без його участі на підставі наявних у суду матеріалів.  
ІІІ. Позиція позивача щодо відзивів відповідачів на позовну заяву
13. ОСОБА_1 14, 21 та 24 листопада 2021 року подав відповіді на відзиви представників відповідачів на позовну заяву із проханням їх відхилити, оскільки такі, як указує позивач, не містять жодних обґрунтувань (підстав) позбавлення його громадянських прав і прав судді. 
14.  ОСОБА_1 зазначає, що на сьогоднішній час жодне його звернення належним чином не розглянуте, приховане або спотворене, заходи щодо поновлення його громадянських прав і прав судді не вжиті. Жодних дій щодо припинення загрози його життю відповідачами не вживалося і не вживається.   
IV. Рух справи у суді першої інстанції
15. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 вересня 2021 року для розгляду справи №9901/388/21 (провадження №П/9901/388/21) визначено колегію суддів: Кашпур О.В. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Данилевич Н.А., Мацедонська В.Е., Уханенко С.А., Шевцова Н.В.
16. Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. ухвалою від              04 жовтня 2021 року залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 .
17. Ухвалою від 25 жовтня 2021 року Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 і відкрив провадження у справі №9901/388/21. Справу призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
18. Ухвалами від 09 листопада 2021 року та від 17 листопада 2021 року Верховний Суд у                 складі судді Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. повернув заяви ОСОБА_1                 про збільшення розміру позовних вимог у справі №9901/388/21 заявнику.
19. Ухвалою від 29 листопада 2021 року Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. відмовив у прийнятті заяви ОСОБА_1 від 18 листопада 2021 року про збільшення розміру позовних вимог у справі №9901/388/21 та повернув заяву ОСОБА_1 від 18 листопада 2021 року про збільшення розміру позовних вимог у справі №9901/388/21 позивачу.
20. Ухвалою від 30 листопада 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е., Уханенка С.А., Шевцової Н.В. задовольнив заяву ВРП про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у справі №9901/388/21.
21. Ухвалою від 30 червня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е., Уханенка С.А., Шевцової Н.В. задовольнив заяву ВРУ про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у справі №9901/388/21.
22. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е., Уханенка С.А., Шевцової Н.В. ухвалою від           28 липня 2022 року відмовив у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, вжиття заходів безпеки, забезпечення його особистої участі у справі та залучення до участі у справі №9901/388/21 - Уповноваженого ВРУ з прав людини та Національного агентства з питань запобігання корупції у якості третьої особи на стороні позивача.
23. Ухвалою від 22 листопада 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е., Уханенка С.А., Шевцової Н.В. залишив без розгляду заяву ОСОБА_1 про забезпечення його участі у справі №9901/388/21 у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
V. Фактичні обставини справи, установлені судом першої інстанції 
24. Указом Президента України від 19 серпня 1997 року №856/97 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначено суддею військового суду Дніпропетровського гарнізону строком на п`ять років. 
25. Постановою ВРУ від 28 листопада 2002 року №334-ІV «Про обрання суддів» ОСОБА_1 обрано суддею військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону безстроково.
26. 20 жовтня 2003 року Кваліфікаційна комісія суддів військових судів України (далі - Кваліфкомісія) ухвалила рішення, яким рекомендувала ВРЮ внести до ВРУ подання про звільнення                        ОСОБА_1 з посади судді військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону.
27. 04 лютого 2004 року ВРЮ ухвалила рішення №16, яким скаргу ОСОБА_1 на рішення Кваліфкомісії від 20 жовтня 2003 року залишила без задоволення, а саме рішення - без змін, внесла подання до ВРУ про звільнення ОСОБА_1 з посади судді за порушення присяги.
28. Постановою ВРУ від 22 травня 2008 року №303-VI «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 звільнено з посади судді військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону у зв`язку з порушенням присяги судді.
29. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням                         від 18 липня 2019 року (справи №800/465/17, №800/466/17 (провадження №П/9901/224/18, №П/9901/189/18)), залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 травня 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Визнав протиправним і скасував рішення ВРЮ від 04 лютого 2004 року №16. Визнав протиправною та скасував постанову ВРУ від 22 травня 2008 року №303-VI «Про звільнення суддів» у частині звільнення ОСОБА_1            з посади судді військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону. Передав на повторний розгляд ВРП вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності з огляду на обставини, викладені у пропозиції члена ВРЮ ОСОБА_2 . У задоволенні решти вимог відмовив.
30. 15 червня 2021 року ВРП ухвалила рішення №1341/0/15-21 про відмову у звільненні              ОСОБА_1 з посади судді військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону.
31. Рішенням ВРП від 15 липня 2021 року №1596/0/15-21 залишено без розгляду заяву                ОСОБА_1 про поновлення його на посаді судді військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону.
32. 24 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із запитом на інформацію до Уповноваженого ВРУ    з прав людини ОСОБА_4 , копія - в.о. Голови ВРП ОСОБА_5 , у якому просив надати наступну інформацію: «1) Щодо вжиття негайних заходів по звільненню з заручників та припинення катування органами досудового розслідування: Генеральною прокуратурою, Службою безпеки України, Державним бюро розслідувань судді Чауса; 2) Щодо вжиття негайних заходів по розпочатку розслідування за моїми заявами про вчинення щодо мене численних злочинів посадовими особами правоохоронної системи та вжиття щодо мене заходів безпеки; 3) Щодо вжиття заходів по негайному відстороненню від займаних посад, притягненню до відповідальності за зловживання владою, бандитизм, порушення присяги та своїх посадових обов`язків: Генерального прокурора ОСОБА_13, Голову СБУ ОСОБА_6 , в.о. Директора ДБР              ОСОБА_7 ; 4) Щодо вжиття заходів по усуненню перешкод щодо розгляду та надання обґрунтованої відповіді за моїм запитом на інформацію до ВРП від 13.07.2021р.». Цей запит надісланий поштою Уповноваженому ВРУ з прав людини та Голові ВРП 24 липня 2021 року, що підтверджується наданими позивачем ксерокопіями фіскальних чеків.
33. 27 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про вжиття заходів по відновленню його прав на захист державою від скоєних щодо нього злочинів до Голови РНБО - Президента України Зеленського В.О., копії: Голові та членам РНБО; всім членам ВРП; керівництву ВРУ, фракцій, народним депутатам України, у якій просив: « 1) Усунути перешкоди у належному розгляді вищезазначених звернень; 2) Вжити негайних заходів по розпочатку розслідування за моїми заявами про вчинення щодо мене численних злочинів посадовими особами правоохоронної системи та вжиття щодо мене заходів безпеки (мої заяви від 30.11.2020р., 24.02.21р., 23.04.21р., 11.06.21р., 23.07.21р., 04.08.21р.); 3) Вжити заходи по негайному відстороненню від займаних посад, притягненню до відповідальності за зловживання владою, бандитизм, порушення присяги та своїх посадових обов`язків: Генерального прокурора ОСОБА_13, в.о. керівника САП ОСОБА_8 , Директора НАБУ ОСОБА_14, Голову СБУ ОСОБА_6 , в.о. Директора ДБР ОСОБА_7 та інших (згідно моїх заяв до Вас від 10.03.21р., 12.03.21р.); 4) Вжити негайних заходів по усуненню від займаних посад на час проведення розслідування за моїми заявами про вчинення злочинів                     від 23.07.21р., 04.08.21р. членів ВРП: ОСОБА_5 (в.о. Голови ВРП), ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та Уповноваженого ВРУ з прав людини ОСОБА_4; 5) Вжити негайних заходів по усуненню перешкод у розгляді мого запиту на інформацію від 24.07.21р.». Ця заява               27 серпня 2021 року надіслана поштою Президенту України Зеленському В.О., в.о. Голови                     ВРП ОСОБА_5 і Голові ВРУ Разумкову Д.О. , що підтверджується наданими позивачем ксерокопіями фіскальних чеків і відповідним списком. 
34. 29 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про відновлення на посаді судді                     до Президента України Зеленського В.О., у якій просив: « 1) З метою встановлення рівноправ`я             (як і всіх суддів військових судів), вжити заходи щодо поновлення мене на посаді судді військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону та у зв`язку з їх реорганізацією (скороченням), звільнити з посади за скороченням та запропонувати рівноцінну посаду судді в районному суді міста Дніпро; 2) Вжити заходи по відшкодуванню завданої мені незаконним звільненням             шкоди». Ця заява надіслана Президенту України поштою 29 серпня 2021 року, що підтверджується наданою позивачем ксерокопією фіскального чека.
35. Указуючи, що запит на інформацію від 24 липня 2021 року та заяви від 27 серпня 2021 року              і від 29 серпня 2021 року залишаються не розглянутими, ОСОБА_1 27 вересня 2021 року звернувся до Суду із позовом, у якому просить: 
1) - визнати бездіяльність Президента України, ВРУ, ВРП щодо неналежного розгляду та ненадання відповіді на заяву позивача від 27 серпня 2021 року про вжиття заходів по відновленню його прав на захист державою від скоєних щодо нього злочинів і його запиту на інформацію від          24 липня 2021 року - неправомірною;
- зобов`язати Президента України, ВРУ, ВРП розглянути заяву позивача від 27 серпня 2021 року та запит на інформацію від 24 липня 2021 року і надати обґрунтовану відповідь;
2) - визнати бездіяльність Президента України щодо нерозгляду заяви позивача від 29 серпня 2021 року про відновлення його на посаді судді - неправомірною;
- зобов`язати Президента України розглянути заяву позивача від 29 серпня 2021 року та надати обґрунтовану відповідь;
3) - зобов`язати ВРП і Президента України вжити заходи по поновленню позивача на посаді судді.
VІ. Позиція Суду
36. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
37. Завданням адміністративного судочинства у силу приписів частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
38. Гарантоване статтею 55 Конституції України та КАС України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
39. За приписами частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4).  
40. Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
41. При вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково (частина перша статті 245 КАС України). 
42. За правилами пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. 
43. Зі змісту цієї норми слідує, що суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, одночасно зобов`язавши його виправити оскаржувані порушення.
44. Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом          про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності ВРУ, Президента України, ВРП, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів ВРП, щодо питань обрання (призначення) на посади членів ВРП, звільнення їх з таких посад, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до ВРУ законопроєкту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою (частина четверта статті 22 КАС України). 
45. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
46. Президент України є главою держави і виступає від її імені. Президент України є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України,          прав і свобод людини і громадянина (частини перша та друга статті 102 Конституції України). Повноваження Президента України визначені статтею 106 Конституції України.
47. ВРУ (парламент) є єдиним органом законодавчої влади в Україні, конституційний склад                 якої складається із чотириста п`ятдесят народних депутатів України (стаття 75, частина перша статті 76 Конституції України). Повноваження ВРУ визначені статтею 85 Конституції України.
48. ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади,           її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів (частина перша статті 1 Закону №1798-VIII). 
49. За правилами частини першої статті 2 Закону №1798-VIII статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП визначаються Конституцією України, цим Законом та Законом №1402-VIII.
50. ВРП діє в межах повноважень, визначених статтею 131 Конституції України та статтею                      3 Закону №1798-VIII.
51. Згідно з частиною першою статті 131 Конституції України ВРП: 1) вносить подання про призначення судді на посаду; 2) ухвалює рішення стосовно порушення суддею чи прокурором вимог щодо несумісності; 3) розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення            до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора; 4) ухвалює рішення про звільнення              судді з посади; 5) надає згоду на затримання судді чи утримання його під вартою; 6) ухвалює рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя; 7) вживає заходів щодо забезпечення незалежності суддів; 8) ухвалює рішення про переведення судді з одного суду до іншого; 9) здійснює інші повноваження, визначені цією Конституцією та законами України.
52. Статтею 40 Конституції України закріплено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
53. Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних           і громадських органів регулює Закон №393/96-ВР. Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення. 
54. Згідно з частиною першою статті 1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про             їх порушення.
55. Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення              про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових      осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод                        тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб (стаття            3 Закону №393/96-ВР).
56. Приписами частини першої статті 5 Закону №393/96-ВР закріплено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
57. Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених Законом №2939-VI, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено цим Законом.
58. Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
59. Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини першої статті 13 Закону №2939-VI).
60. Відповідно частин першої-п`ятої статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися                в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити:                 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
61. Предметом спору в цій справі є правомірність бездіяльності відповідачів щодо розгляду запиту і заяв позивача.
62. Водночас, відмінність наведених вище визначень (термінів) звернення (Закон №393/96-ВР)               і запит на інформацію (Закон №2939-VI) вказують на те, що саме сутнісна направленість цих звернень визначає правове регулювання розгляду таких звернень.  
63. Зі змісту позовної заяви і доданих до неї копій запиту від 24 липня 2021 року та заяв від                  27 серпня 2021 року і від 29 серпня 2021 року слідує, що вказані запит і заяви ОСОБА_1 розцінює як запити на інформацію у контексті Закону №2939-VI. Разом із тим, зважаючи на порушені позивачем у запиті від 24 липня 2021 року та заявах від 27 серпня 2021 року і від                     29 серпня 2021 року питання, ці запит і заяви за своєю суттю не є запитами на інформацію (інформаційними запитами) у контексті Закону №2939-VI, а є зверненнями у розумінні Закону №393/96-ВР, а тому, відповідно, мають розглядатися на підставі вимог цього Закону.
64. Частинами першою та третьою статті 15 Закону №393/96-ВР визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати            їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
65. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі,            про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями (частина третя статті                  7 Закону №393/96-ВР).
66. Відповідно до частини першої статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо    в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
67. Отже, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, які зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати             їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Разом із тим, якщо питання, порушені в одержаному зверненні, не входять до повноважень відповідного органу, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ним за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.
68. На підставі підпункту 22 пункту 4 Положення про Офіс Президента України, затвердженого Указом Президента України від 25 червня 2019 року №436/2019 (зі змінами), Офіс Президента України відповідно до покладених на нього завдань організовує прийом громадян, які звертаються                    до Президента України, розгляд звернень громадян, а також звернень органів місцевого самоврядування, політичних партій та громадських об`єднань (у тому числі професійних спілок), підприємств, установ, організацій, здійснює облік і аналіз таких звернень, на основі аналізу звернень розробляє та подає Президентові України пропозиції щодо розв`язання порушених у них проблем. 
69. До складу Офісу Президента України входять, зокрема, департаменти, які є самостійними структурними підрозділами Офісу (пункт 7 указаного Положення), серед яких є Департамент з питань звернень громадян. 
70. Згідно з підпунктом 20 пункту 7 Положення про Апарат ВРУ, затвердженого Розпорядженням Голови ВРУ від 25 серпня 2011 року №769 (зі змінами), у сфері організаційного забезпечення діяльності ВРУ Апарат організовує прийом громадян, розгляд поданих ними до ВРУ та її органів пропозицій, заяв і скарг, вивчає та узагальнює питання, порушені громадянами у зверненнях, вносить пропозиції щодо їх вирішення.
71. За правилами пункту 153 підрозділу 13 розділу ІІІ Положення про порядок роботи з документами у ВРУ, затвердженого Розпорядженням Голови ВРУ від 08 лютого 2021 року                №19 «Про деякі питання забезпечення документообігу у Верховній Раді України в електронній              та паперовій формах»,  діловодство, що стосується звернень до ВРУ, керівництва ВРУ, органів              ВРУ, депутатських фракцій (депутатських груп), Апарату ВРУ, керівництва Апарату ВРУ, структурних підрозділів, їх посадових осіб (далі - діловодство за зверненнями), здійснюється структурним підрозділом з питань звернень громадян. В інших структурних підрозділах діловодство за зверненнями здійснюється спеціально визначеними для цього працівниками. Діловодство за зверненнями до народних депутатів України здійснюється помічниками-консультантами народних депутатів України.
72. Глава 1 підрозділу 13 розділу ІІІ вказаного Положення визначає порядок приймання, попереднього опрацювання і реєстрації звернення, а глава 2 - організацію розгляду звернення.
73. Відповідно до частини першої статті 27 Закону №1798-VIII організаційне, інформаційно-довідкове та інше забезпечення діяльності ВРП та її органів здійснює секретаріат.
74. Розгляд звернень у ВРП забезпечує Управління по роботі зі зверненнями, запитами на інформацію та забезпечення організації особистого прийому громадян Секретаріату ВРП.
75. Юридичну оцінку оспорюваним рішенням, діям та/або бездіяльності суд може надати виключно із урахуванням меж повноважень, визначних державою для цього органу.
76. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала (зокрема, у постановах від                    27 лютого 2020 року в справі №800/304/17, від 01 квітня 2021 року в справі №9901/183/20,                 від 10 лютого 2022 року в справі №9901/369/21) про те, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу,             що полягає (проявляється) в неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
77. У частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності Президента України, ВРУ, ВРП щодо неналежного розгляду та ненадання відповіді на його запит  від 24 липня 2021 року і зобов`язання Президента України, ВРУ, ВРП розглянути цей запит та надати обґрунтовану відповідь, Суд зважає на те, що запит від 24 липня 2021 року ОСОБА_1 адресував Уповноваженому ВРУ з прав людини ОСОБА_4, копію - в.о. Голови ВРП ОСОБА_5, тобто із цим запитом ані до Президента України, ані до ВРУ позивач не звертався, тому заявлені ним позовні вимоги про визнання неправомірною бездіяльності Президента України і ВРУ щодо неналежного розгляду та ненадання відповіді на запит від 24 липня 2021 року і зобов`язання Президента України та ВРУ розглянути цей запит і надати обґрунтовану відповідь - є безпідставними. 
78. Щодо доводів позивача з приводу нерозгляду його запиту від 24 липня 2021 року ВРП, Суд констатує, що із доданих відповідачем до відзиву на позовну заяву документів слідує, що за результатами розгляду вказаного запиту ВРП надала ОСОБА_1 відповідь листом від 03 серпня 2021 року №24221/0/9-21, який був надісланий на поштову адресу останнього рекомендованим листом 03 серпня 2021 року (трек-номер 0405046656458).
79. ВРП листом від 03 серпня 2021 року №24221/0/9-21 повідомила ОСОБА_1 , зокрема, про           те, що поданий ним запит за змістом не є інформаційним запитом у контексті Закону №2939-VI,           а порушені у ньому питання підлягають розгляду відповідно до Закону №393/96-ВР. ВРП як конституційний орган державної влади та суддівського врядування діє виключно в межах повноважень, і не вправі розглядати питання щодо проведення розслідувань за заявами про злочин, притягнення зазначених ОСОБА_1 у запиті осіб до відповідальності та відсторонення їх від займаних посад.
80. З приводу розгляду запиту ОСОБА_1 від 13 липня 2021 року ВРП поінформувала позивача, що цей запит надійшов 16 липня 2021 року та зареєстрований у ВРП за вх. №114/2/16-21. За результатами його опрацювання надано відповідь (лист секретаріату Ради від 23 липня 2021 року за вих. №23203/0/9-21, копія його долучається), у якій зазначено, що запит за змістом не є інформаційним запитом у контексті Закону №2939-VI, а порушені у ньому питання розглянуто відповідно до Закону №393/96-ВР. Указаний лист секретаріату Ради відправлено рекомендованою поштою на адресу ОСОБА_1 (трек-номер 0405046373510).
81. З огляду на зазначене, доводи позивача про бездіяльність ВРП, що полягає у нерозгляді та ненаданні йому відповіді на запит від 24 липня 2021 року, є необґрунтованими; відповідь на               цей запит ВРП надала ОСОБА_1 у порядку, визначеному законодавством, що свідчить про безпідставність заявлених ним позовних вимог у частині визнання неправомірною бездіяльності ВРП щодо неналежного розгляду та ненадання відповіді на запит від 24 липня 2021 року і зобов`язання ВРП розглянути цей запит.
82. З приводу позовних вимог ОСОБА_1 у частині визнання неправомірною бездіяльності Президента України, ВРУ, ВРП щодо неналежного розгляду та ненадання відповіді на заяву від            27 серпня 2021 року про вжиття заходів по відновленню прав позивача на захист державою від скоєних щодо нього злочинів і зобов`язання Президента України, ВРУ, ВРП розглянути заяву від           27 серпня 2021 року та надати обґрунтовану відповідь, Суд зазначає, що цю заяву ОСОБА_1 адресував Голові РНБО - Президенту України Зеленському В.О., копії: Голові та членам РНБО;            всім членам ВРП; керівництву ВРУ, фракцій, народним депутатам України. Поштою ця заява надіслана Президенту України Зеленському В.О., в.о. Голови ВРП ОСОБА_5 і Голові ВРУ Разумкову Д.О .
83. Із наданих відповідачами до Суду документів слідує, що заява ОСОБА_1 від 27 серпня          2021 року, отримана Офісом Президента України 31 серпня 2021 року, Департаментом з питань звернень громадян Офісу Президента України - 03 вересня 2021 року, листом останнього від                  06 вересня 2021 року №22/040075-04, зважаючи на те, що розгляд і вирішення питань, які порушував позивач у вказаній заяві, в тому числі, які стосуються розслідування злочинів, не належить до компетенції (повноважень) Президента України, скерована на розгляд до Офісу Генерального прокурора, про що ОСОБА_1 було повідомлено листом від 06 вересня 2021 року №22/040075-04, надісланим на його поштову адресу 07 вересня 2021 року, що підтверджується витягами із реєстрів від 07 вересня 2021 року №169П, №169С. 
84. З огляду на те, що вирішення питань, порушених ОСОБА_1 у заяві від 27 серпня 2021 року, не належить до повноважень Президента України, визначених статтею 106 Конституції України, відповідач, направляючи вказану заяву для розгляду та вирішення до Офісу Генерального прокурора (у частині питань, що належать до його компетенції), діяв у порядку, передбаченому частиною третьою статті 7 Закону №393/96-ВР. 
85. ВРП за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 27 серпня 2021 року, а також його заяви від 01 вересня 2021 року, надала відповідь листом від 24 вересня 2021 року №К-1624/6-8, 12,               14, 18, 21, 23 - 26641/0/9-21, який був надісланий на поштову адресу позивача рекомендованим листом 24 вересня 2021 року (трек-номер 0405046708741). 
86. Указаним листом ОСОБА_1 повідомлено, з-поміж іншого, про те, що ВРП діє в межах повноважень, визначених статтею 131 Конституції України та статтею 3 Закону №1798-VIII.             Його попередні звернення/запити розглянуто відповідно до вимог Конституції України, Законів №393/96-ВР, №2939-VI у межах повноважень ВРП і надано відповіді уповноваженими посадовими особами. Додатково позивачу направлялася узагальнена інформація щодо розгляду його звернень/скарг за період з 2015 року до 2021 року. На порушені у заяві від 27 серпня 2021 року питання про вжиття заходів щодо проведення розслідування за заявами ОСОБА_1 про вчинення злочинів, а також заходів безпеки щодо нього; притягнення до відповідальності посадових осіб Генеральної прокуратури, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань; відсторонення від займаних посад цих посадових осіб та Уповноваженого ВРУ з прав людини, членів Ради, заявнику неодноразово надавалися відповіді листами секретаріату Ради, у яких, зокрема, наголошувалося, що Рада діє на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також зверталася увага на те, що вирішення порушених ОСОБА_1 питань належить до виключної компетенції відповідних уповноважених органів. Позивача повідомлено про надання відповіді на його запит від 24 липня 2021 року листом секретаріату Ради від 03 серпня 2021 року №24221/0/9-21, який відправлено на його поштову адресу рекомендованим листом.
87. Отже, ОСОБА_1 у порядку, визначеному законодавством, повідомлялося про відповідні наслідки опрацювання заяви від 27 серпня 2021 року, і його доводи про бездіяльність Президента України та ВРП не є слушними. 
88. Щодо доводів ОСОБА_1 з приводу нерозгляду його заяви від 27 серпня 2021 року ВРУ,           Суд зважає на ту обставину, що цю заяву позивач адресував керівництву ВРУ, фракцій, народним депутатам України й поштою її надіслав саме Голові ВРУ Разумкову Д.О. , а не відповідачу в            справі - ВРУ, тому, з огляду на законодавчо визначені повноваження Голови ВРУ, які сутнісно відмінні від функцій особи, що очолює, є головою державного органу влади, заявлені               ОСОБА_1 позовні вимоги у частині визнання неправомірною бездіяльності ВРУ щодо неналежного розгляду та ненадання відповіді на його заяву від 27 серпня 2021 року і зобов`язання ВРУ розглянути цю заяву - є безпідставними.
89. З приводу позовних вимог ОСОБА_1 у частині визнання неправомірною бездіяльності Президента України щодо нерозгляду заяви від 29 серпня 2021 року про відновлення позивача          на посаді судді та зобов`язання Президента України розглянути цю заяву і надати обґрунтовану відповідь, Суд зазначає, що, як слідує із наданих відповідачем документів, за результатами розгляду звернень ОСОБА_1 , у тому числі заяви від 29 серпня 2021 року, отриманої Офісом Президента України 06 вересня 2021 року, Департаментом з питань звернень громадян Офісу Президента України - 08 вересня 2021 року, йому надано відповідь листом від 13 жовтня              2021 року №22/040699-04, яким поінформовано, з-поміж іншого, про те, що Президент України            не наділений повноваженнями впливати будь-яким чином на прийняття рішень ВРП. Ця відповідь була надіслана на поштову адресу ОСОБА_1 , що підтверджується витягом із реєстру від                13 жовтня 2021 року №195П, а тому немає підстав для визнання неправомірною бездіяльності Президента України щодо нерозгляду заяви позивача від 29 серпня 2021 року і зобов`язання Президента України розглянути цю заяву, оскільки після звернення ОСОБА_1 до суду із цим позовом йому надана відповідь на вказану заяву.  
90. Прийняття рішення щодо призначення судді на посаду входить до повноважень ВРП, за поданням якої Президент України видає відповідний указ.  
91. Відповідно питання щодо поновлення судді на посаді вирішується ВРП - як єдиним компетентним органом приймати рішення щодо призначення судді на посаду. 
92. Суд не може втручатися в порядок і процедуру, встановлені законом; впливати будь-яким чином на прийняття рішень ВРП і Президентом України.
93. Спірні правовідносини у цій справі склалися у зв?язку із тим, що, на думку позивача, наявна бездіяльність відповідачів, що полягає у нерозгляді та ненаданні відповідей на його згадані звернення, і в розрізі обставин цієї справи відсутні правові підстави для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог у частині зобов`язання ВРП і Президента України вжити заходи          по поновленню його на посаді судді. 
94. Ураховуючи наведене, Суд дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову         до Президента України, ВРУ, ВРП про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.
VІІ. Судові витрати
95. Понесені позивачем витрати у виді сплати судового збору за подання цього позову за правилами статті 139 КАС України відшкодуванню не підлягають. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 262, 266, 295 КАС України, Суд
В И Р І Ш И В :
1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Президента України, Верховної Ради України, Вищої ради правосуддя про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії відмовити. 
2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
3. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 13 грудня 2022 року.
Головуючий:                                                                                          О. В. Кашпур          
Судді:                                                                                                     Н. А. Данилевич
                                                                                                    В. Е. Мацедонська
                                                                                                    С. А. Уханенко
                                                                                                    Н. В. Шевцова