ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" грудня 2022 р.                                                         Справа №914/248/22
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого  судді                                                                                Скрипчук О.С.
суддів                                                                                                    Марка Р.І.
                                                                                                    Матущака О.І.
секретар судового засідання Лагутін В.Б.
розглянувши апеляційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради б/н від 26.09.2022 (вх. № 01-05/2386/22 від 27.09.2022) 
на рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.2022 (повний текст рішення складено 16.08.2022, м. Львів, суддя З.П. Гоменюк) 
у справі № 914/248/22
за позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів
до відповідача: Управління поліції охорони у Львівській області, м. Львів
про стягнення 92 713,26 грн заборгованості,
за участі представників:
від позивача – Карасюк М.В.;
від відповідача – не з`явився;
ВСТАНОВИВ
Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом  до Управління поліції охорони у Львівській області про стягнення 92 713,26 грн. заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між сторонами 08.04.2015 був укладений договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Л-9528-15, згідно з яким позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 128,00 м2, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Пекарська, 22. Проте, відповідач не виконував належним чином взяті на себе договірні зобов`язання. 
07.09.2017 відповідач повернув орендовані нежитлові приміщення на підставі акту приймання-передачі. Відповідно до довідки про заборгованість № 4-2302-8256 від 25.03.2021 станом на 23.03.2021 відповідач має заборгованість за договором № Л-9528-15 (Д-16) у розмірі 92 713,26 грн. Ця заборгованість складається з орендної плати за період з 01.04.2016 по 07.09.2017, коли договір ще діяв. З огляду на вказане, просить суд стягнути з Управління поліції охорони у Львівській області відповідну заборгованість.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.08.2022 в позові Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач належним чином виконував умови договору оренди зі сплати орендних платежів, про що свідчать долучені останнім платіжні доручення та виписки про рух коштів по рахунку. Позивач, окрім наданої довідки про заборгованість від 25.03.2021 № 4-2302-8256, більше жодними доказами не довів, що у відповідача існує борг за користування раніше орендованим майном.
Не погоджуючись з даним рішенням суду Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради подало апеляційну скаргу б/н від 26.09.2022, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.2022 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме, скаржник стверджує, що обов`язок орендаря щомісячно вносити орендну плату встановлений як у договорі, так і цивільним законодавством і не обумовлений якимись додатковими діями з боку орендодавця, а рахунки не є основою доказовою базою чи передумовою до здійснення нарахувань. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату.
Відповідачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу № 3797/43/33/01-2022 від 31.10.2022, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновків місцевого господарського суду не спростовує.
Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 08.04.2015 між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, (правонаступником якого є управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради) (орендодавець) та Управлінням Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Л-9528-15. (надалі договір). Згідно умов договору позивач передав, а Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області прийняло у строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 128 м2, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Пекарська, 22.
Згідно з п. 4 договору, такий укладений на термін 2 роки 364 дні до 07.04.2018.
Відповідно до Угоди від 01.04.2016 № Л-9528-15 (Д-16) про внесення змін до договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) за адресою: м. Львів, вул. Пекарська, 22 від 08.04.2015 № Л-9528-15, сторони внесли такі зміни: преамбулу договору викладено у такій редакції: “Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (надалі орендодавець), з однієї сторони, та Управління поліції охорони у Львівській області (далі - орендар), з другої сторони, уклали це договір про наступне”. Розділ 15 “Юридичні адреси, банківські реквізити і підписи сторін” викласти в наступній редакції: орендар - Управління поліції охорони у Львівській області, юридична адреса: 79019, Львівська обл., м. Львів, вул. Липинського, буд. 44, код ЄДРПОУ 40108887.
За умовами пунктів 5.1., 5.2., 5.3. договору, розмір орендної плати за об`єкт оренди визначається відповідно до чинної на час укладення цього договору Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою міської ради від 07.06.2007 № 897 (із змінами та доповненнями), і складає (1220400,00*0,12)/12*1,053*1,108 = 14238,70 грн без ПДВ за перший місяць оренди. Розмір орендної плати підлягає індексації за відповідний період (місяць, квартал, рік). Орендна плата за кожний наступний місяць визначається коригуванням орендної плати за попередній місяць щодо індексу інфляції за попередній місяць.
У п.п. 5.5., 5.6., 5.7. договору сторони погодили, що розмір орендної плати переглядається лише за згодою сторін або за рішенням суду. Орендну плату орендар сплачує не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць через перерахування коштів на рахунок орендодавця. У разі прострочення по сплаті орендних платежів орендар сплачує пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.
Відповідно до положень п. 9.1., 9.4. договору, повернення орендодавцю об`єкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії цього договору або дострокового його припинення чи розірвання. При передачі об`єкта оренди складається акт здачі-приймання, який підписують орендар або балансоутримувач та в п`ятиденний термін надсилається балансоутримувачем орендодавцю.
07.09.2017 між Управлінням поліції охорони у Львівській області та ЛКП «№ 503» (балансоутримувачем) підписаний Акт приймання-передачі нежитлових приміщень за адресою: м. Львів, вул. Пекарська, 22, без будь-яких зауважень.
До матеріалів справи позивач долучив довідку про заборгованість № 4-2302-8256 від 25.03.2021, відповідно до якої за відповідачем рахується заборгованість по сплаті орендних платежів у розмірі 92 713,26 грн за період з 01.04.2016 по 01.10.2017.
При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.
Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статей 759, 760, Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк; особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом. 
Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за найму (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Позивач звертаючись до суду першої інстанції стверджує, що у відповідача існує заборгованість по договору оренди нерухомого майна № Л-9528-15 (Д-16) від 08.04.2015 у сумі 92 713,26 грн, що підтверджується довідкою позивача про заборгованість № 4-2302-8256 від 25.03.2021.
Відповідач стверджує, що він належним чином виконував умови договору оренди зі сплати орендних платежів, про що свідчать долучені останнім платіжні доручення та виписки про рух коштів по рахунку.
Так, судом встановлено, що між сторонами існували господарські зобов`язання на підставі договору оренди нерухомого майна № Л-9528-15 (Д-16) від 08.04.2015, який припинив свою дію 07.09.2017.
Відповідно до наявних у справі копій документів, орендовані нежитлові приміщення орендарем були повернуті балансоутримувачу 07.09.2017, про що свідчить підписаний без будь-яких зауважень Акт приймання-передачі.
Довідка позивача про заборгованість від 25.03.2021 № 4-2302-8256 не є належним доказом у справі, Адже, остання підписана лише представниками позивача.
Інших доказів, які б підтверджували заборгованість відповідача перед позивачем, згідно договору оренди нерухомого майна № Л-9528-15 (Д-16) від 08.04.2015, позивач не подав.
За приписами статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Згідно із ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Приписами статті 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Управління поліції охорони у Львівській області про стягнення 92 713,26 грн заборгованості, є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.
За таких обставин, рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.2022 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в оскаржуваному рішенні суду.
Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції слід покласти на апелянта в порядку ст.129 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,
П О С Т А Н О В И В :
1.          Апеляційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради б/н від 26.09.2022 (вх. № 01-05/2386/22 від 27.09.2022)  залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.2022 у справі № 914/248/22 залишити без змін.
3.          Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.
4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.12.2022.

Головуючий суддя                                                                       О.С. Скрипчук

Суддя                                                                                          Р.І. Марко

          Суддя                                                                                 О.І. Матущак