ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року	Львів	Справа № 380/10769/22 пров. № А/857/14509/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                       Кушнерика М.П., Мікули О.І.,
          
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 14 вересня 2022 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними,-

суддя в 1-й інстанції - Мартинюк В.Я.,
час ухвалення рішення - 14.09.2022 року,  
місце ухвалення рішення - м. Львів,
дата складання повного тексту рішення - не вказано,

                                                     в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо незарахування до страхового та пільгового (за списком №1) стажу періоду роботи у ВП «шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля» з 01.10.2018 по 18.11.2019 та відмови у перерахунку пенсії з врахуванням вказаного стажу з 09.12.2019 по 30.04.2022 відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; зобов`язання відповідача зарахувати до страхового та пільгового (за списком №1) стажу період роботи у ВП «шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля» з 01.10.2018 по 18.11.2019 та здійснити перерахунок і виплату пенсії з врахуванням вказаного стажу з 09.12.2019 по 30.04.2022 згідно із ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду  від 14 вересня 2022 року позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскільки страхові внески підприємства за листопад 2019 року не надійшли протягом 4 місяців з дня звернення за призначенням пенсії, то в управління відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії з дня її призначення та зарахування спірних періодів до стажу роботи позивача.
Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з метою реалізації свого права на отримання пенсії по інвалідності.
Листом відповідача від 27.06.2022 року № 7837-7030/Н-52/8-1300/22 позивача повідомлено, що з 09.12.2019 року він перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності, як особа з інвалідністю ІІІ групи внаслідок професійного захворювання, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058). З 01.05.2022 року проведено перерахунок пенсії у зв`язку зі сплатою страхових внесків на підставі заяви від 18.04.2022 року в результаті чого до страхового стажу та стажу на підземних роботах зараховано період роботи з 01.10.2018 по 18.11.2019 (дата звільнення) на підставі даних про сплачені підприємством страхові внески. З 01.05.2022 розмір пенсії по інвалідності обчислено в розмірі пенсії за віком з урахуванням страхового стажу 37 років 19 днів (зарахований по 30.11.2019), в тому числі: 15 років 02 місяці 01 день - стаж на підземних роботах до якого зараховано навчання за спеціальністю - 04 місяці 01 день, що дає право на обчислення пенсії згідно ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI (далі - Закон № 345).  
Оскільки страхові внески ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля» за листопад 2019 (18.11.2019 - дата звільнення з роботи), продовжується у листі, не надійшли протягом чотирьох місяців з дня звернення за призначенням пенсії (дата звернення  за призначенням пенсії 30.01.2020), тому відсутні законні підстави для проведення перерахунку пенсії з дати її призначення.
Будь-яких інших підстав для відмови у призначенні пенсії позивачу у тексті вищезазначеного листа пенсійний орган не виклав.
Вирішуючи спірні правовідносини колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Ст. 8 Закону № 1058 передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до ч. 3  ст. 30 Закону № 1058  пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
Відповідно до ч. 1  ст. 33 Закону № 1058 пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю І групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю ІІ групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю ІІІ групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей  27  і  28  цього  Закону.
Відповідно до абз. 3 ч. 1  ст. 28 Закону № 1058 мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія  Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40  цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Аналогічні за змістом норми містить ст. 8 Закону № 345.
Сторонами не заперечується право позивача на отримання пенсії чи право на перерахунок пенсії.
Спірним є незарахування відповідачем періоду роботи позивача з 01.10.2018 по 18.11.2019 до страхового та пільгового (за списком №1) стажу у ВП «шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля» у зв`язку з несвоєчасною сплатою підприємством страхових внесків.
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058 страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Норми ст. 20 вищевказаного Закону передбачають, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
П. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-IV (далі - Закон № 2464) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до ст. 26 Закону № 2464 посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.
Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на ВП «шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля», як роботодавця, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.
Колегія суддів зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків позивач позбавлений соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина (страхувальником), сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Чинне законодавство покладає обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків на страхувальника. Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.
Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, прострочення сплати підприємством страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового та пільгового стажу спірних періодів роботи при перерахунку пенсії позивача.
Тобто, за умови підтвердження трудового стажу, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.
Статтею 62 Закону № 1788 та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою КМ України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок) передбачено що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
П. 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
З матеріалів справи убачається, що позивач в період з 01.06.2008 року по 18.11.2019 року виконував гірничі роботи підземні в шахті за професією, посадою - прохідник підземний на дільниці підготовчих робіт, що передбачено Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, згідно Постанови КМ України № 461 від 24.06.2016 року, на ДП «Львіввугілля» відокремлений підрозділ «Шахта «Лісова», що підтверджується наданою ним копією довідки від 30.01.2020 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій та відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій відповідача щодо незарахування позивачу до страхового та пільгового (за списком №1) стажу періоду роботи у відокремленому підрозділі «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля» з 01.10.2018 по 18.11.2019 та відмови у перерахунку пенсії з врахуванням вказаного стажу з 09.12.2019 по 30.04.2022 відповідно до ст.8 Закону № 345.
Щодо посилання відповідача на норми Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затв. Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005  № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 25.11.2021 № 33-1, яка набрала чинності з 10.12.2021 року), то вказаний Порядок є підзаконним нормативно-правовим актом та не може суперечити актам вищої юридичної сили. Оскільки Законом встановлено, що відповідальність за своєчасну сплату страхових внесків лежить на роботодавцю-страхувальнику, то п. 4.3 Порядку не може бути підставою для позбавлення особи права на перерахунок пенсії з врахуванням вини роботодавця щодо несвоєчасної сплати страхових внесків.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду  -  без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                   п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду  від 14 вересня 2022 року у справі № 380/10769/22 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	М. П. Кушнерик 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 23 листопада 2022 року.