ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/972/22 Справа № 181/479/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Літвінов Л.Ф. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 серпня 2022 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Верби А.І. на постанову Межіського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 496,20 грн.,

за участю:
особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності,                          ОСОБА_1 ,
захисника                                                         Верби А.І.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Межіського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року водій ОСОБА_1 04 липня 2022 року о 20.40 год. по вул.Щастя с.Новопавлівка Дніпропетровської області керував автомобілем марки ВАЗ 2104, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого транспортний засіб здійснив наїзд на електричну опору та зазнав механічних ушкоджень. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та захисник просять постанову суду скасувати та провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України “Про судовий збір”. 
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилаються на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а був пасажиром, керувала транспортним засобом ОСОБА_2 , яка і не впоралась з керуванням. Вказують, що судом не було допитано свідків. Зазначають, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження зазначених у протоколі дій ОСОБА_1 . 

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого прийняти законне вмотивоване рішення.
       Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, а саме: протоколах про адміністративне правопорушення, складених уповноваженими особами з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; схемі місця ДТП; поясненнями самого ОСОБА_1 , наданими як під час складання протоколів про адміністративні правопорушення, так і в суді першої інстанції, відеозаписом з бодікамери поліцейського, а також іншими наявними доказами у справі. 
       Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин ДТП, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається. 
       Твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а був пасажиром, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, його поясненнями, наданими у суді першої інстанції, та відеозаписом з бодікамери поліцейського, з якого слідує, що ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що він керував транспортним засобом і скоїв ДТП, перед тим як сісти за кермо вживав алкогольні напої.
       При цьому суд апеляційної інстанції до показань допитаних під час апеляційного перегляду свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ставиться критично, оскільки пояснення останніх є непослідовними, не узгоджуються з дослідженими матеріалами справи, крім того свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є сусідами ОСОБА_1 та підтримують з ним дружні відносини, що останні підтвердили під час допиту у суді першої інстанції.
       Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_1 як під час складання протоколів про адміністративне правопорушення, так і під час розгляду справи у суді першої інстанції свою винуватість у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, визнавав в повному обсязі, при цьому змінив свої позицію лише після винесення щодо нього оскаржуваної постанови.
       Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про відсутність в його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції розцінює як спосіб захисту ОСОБА_1 з метою уникнути адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених належних та допустимих доказів, що містяться у матеріалах справи.
       З матеріалів справи слідує, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду стороною захисту не надано достатньо доказів на спростування зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин вчинення правопорушень.
Сукупність досліджених в суді першої та апеляційної інстанції доказів підтверджує, що дії  ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, які виразилися у порушенні водієм транспортного засобу Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, та у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
       З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.
       Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
       З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
       При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення. 
       Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
       Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом. 
       Разом з тим, заслуговують на увагу доводи в апеляційній скарзі про безпідставне стягнення з ОСОБА_1 судового збору, з огляду на наступне.
       Як слідує з оскаржуваної постанови судді першої інстанції з ОСОБА_1 ухвалено стягнути судовий збір у сумі 496,20 грн.
       Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
       Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
       Як слідує з долучених до апеляційної скарги документів, зокрема, довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААБ №847123, ОСОБА_1 є інвалідом другої групи.
       Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції вважає за необхідне повернути ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір за постановою Межіського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року (справа №181/479/22) в сумі 496,20 грн., відповідно до оригіналу квитанції від 26 липня 2022 (номер квитанції №0.0.2621703917.1) код отримувача 37993783, ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106.
       Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду – змінити. 

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисника Верби А.І. — задовольнити частково.
Постанову Межіського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП — змінити.
Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплачений ним судовий збір за постановою Межіського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року (справа №181/479/22) в сумі 496,20 грн., відповідно до оригіналу квитанції від 26 липня 2022 (номер квитанції №0.0.2621703917.1) код отримувача 37993783, ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106.
В іншій частині постанову залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот