ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року	Львів	Справа № 140/4628/22 пров. № А/857/12658/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                       Святецького В.В.
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року про повернення позовної заяви у справі №140/4628/22 (головуючий суддя Денисюк Р.С., м. Луцьк) за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2022 року до Волинського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 , в якій позивач просив стягнути з відповідача на користь Департаменту патрульної поліції вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився в сумі 5  387 грн 64 коп. 
Ухвалою від 05 липня 2022 року суд визнав неповажними причини, вказані в клопотанні Департаменту патрульної поліції про поновлення строку звернення до суду; позовну заяву залишив без руху та надав строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначення інших поважних причин, ніж ті, які зазначалися. 
Ухвалою від 27 липня 2022 року Волинський окружний адміністративний суд повернув позовну заяву Департаменту патрульної поліції  з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху (п.1 ч.4 ст.169 КАС України).
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції  подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не дослідив належним чином обставини подання позову, зокрема, не звернув увагу на те, що позов подано до суду втретє. Вперше звертаючись із позовними вимогами, позивач дотримався строку звернення до суду, встановленого КАС України.
Крім того, апелянт вважає помилковим покликання на ч.5 ст.122 КАС України при визначенні строків звернення до суду, адже, на його думку, слід застосовувати норми ч.2 ст. 122 КАС України, відповідно до яких такий строк становить 3 місяці з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог, а не 1 місяць, як зазначив суд першої інстанції. 
Додатково звертає увагу суду на запровадження воєнного стану внаслідок збройної агресії російської федерації проти України.
З огляду на викладене, позивач просить скасувати судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
          На підставі частини 2 статті 312 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач вказує на помилковість визначення судом першої інстанції спеціального строку звернення до суду, отже, висловлює свою незгоду з ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху. З цього приводу колегія суддів вказує на таке.
Відповідно до ч.1  ст.122 КАС України  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Положеннями частини п`ятої      статті 122 КАС України     закріплено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. 
Як правильно встановив суд першої інстанції зі змісту позову, такий стосується стягнення вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився, в сумі 5387,64 грн з ОСОБА_1 , який звільнений зі служби в поліції наказом Департаменту патрульної поліції від 31.08.2021 №921о/с  «По особовому складу».
Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша статті 59 Закону України  «Про Національну поліцію»).
За змістом положень пункту 17 частини першої  статті 4 КАС України  служба в поліції є  публічною службою.
Згідно зі статтею 20 Закону України  «Про Національну поліцію»  поліцейські мають єдиний однострій, який отримується безоплатно. Правила носіння та норми належності однострою поліцейських затверджує Міністр внутрішніх справ України.
Механізм забезпечення поліцейських одностроєм згідно з нормами належності однострою поліцейських (у мирний час), організацію його використання та обліку визначає Порядок забезпечення поліцейських одностроєм (у мирний час), затверджений  наказом Міністерства внутрішніх справ України від  12.09.2017 №772  (далі - Порядок №772).
Відповідно до пункту 10 розділу V Порядку №772 відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, здійснюється з урахуванням термінів його експлуатації та у випадку втрати, пошкодження та/або звільнення поліцейського зі служби, зокрема, у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Отже, у разі звільнення поліцейського зі служби ним повинна відшкодовуватись вартість предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився.
Тобто, видача предметів однострою особистого користування особі, так само як і відшкодовування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, нерозривно пов`язане із проходженням особою публічної служби.
Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 17.09.2020 у справі №540/1862/19.
Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення вартості предметів однострою особистого користування охоплюється спеціальною нормою ч.5  ст.122 КАС України, в суду відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах положення ч.2 ст.122 КАС України, як вказує апелянт.
З матеріалів справи суд першої інстанції також встановив, що копію наказу Департаменту патрульної поліції від 31.08.2021 №921о/с про звільнення зі служби, яким визначена сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився  5378,64 грн, ОСОБА_1 отримав 31.08.2021, про що свідчить його власноручний підпис.
При цьому ні в наведеному вище наказі, ні у довідці позивача №АЖ/38 про отримані поліцейським предмети однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, не вказана дата, до якої відповідачу необхідно було відшкодувати кошти за вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився. 
Отже, перебіг місячного строку звернення до суду для відшкодування коштів розпочався з 01.09.2021 та закінчився 01.10.2021.
Оскільки позов поданий до суду лише 30.06.2022, тобто із значним пропуском місячного строку, встановленого частиною п`ятою  статті 122 КАС України, суд першої інстанції підставно залишив такий позов без руху та надав строк для усунення недоліків. 
Апеляційний суд зазначає, що у вказаній категорії справ законом не передбачено ні можливості досудового порядку вирішення спору, ні обов`язковості такого досудового порядку вирішення спору, а відтак, і необхідності звертатися до відповідача з претензією.  
Колегія суддів звертає увагу, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.  Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані  статтею 123 КАС України. Так, згідно з ч.1 вказаної статті у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС).
Також п. 1 ч.4 ст.169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. 
З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що копію ухвали суду від 05 липня 2022 року про залишення позовної зави без руху апелянт отримав 12.07.2022, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення зі штриховим ідентифікатором 4302525278388. 
Протягом встановленого судом строку на усунення недоліків адміністративного позову, а  саме – протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянт не направив на адресу суду клопотання про поновлення строку звернення до суду. Тобто не виконав вимоги такої ухвали. Доказів протилежного апелянт не надав.
З огляду на описані вище обставини, суд першої інстанції повернув позовну заяву позивачу, з дотриманням приписів ч. 5 ст. 169 КАС України, відповідно до яких суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків. 
Покликання апелянта на те, що він вже двічі подавав позовну заяву  в даній справі, проте такі поверталися судом, не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду втретє, так як невиконання вимог ухвал суду про залишення позовної заяви без руху не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку, встановленого ст. 122 КАС України, час реалізовувати право на звернення до суду. 
Також колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на введення на території України воєнного стану, оскільки воєнний стан в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено  Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, а ухвалу судді від 01.02.2022 про повернення позовної заяви про стягнення з ОСОБА_1 вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився, в сумі 5387,64 грн позивач отримав 07.02.2022, тобто ще до введення на території України воєнного стану та не був позбавлений можливості звернутися до суду з позовом в межах строків звернення до суду, визначених процесуальним законом.
Також колегія суддів зазначає, що апелянт та представник апелянта перебувають на території, на якій не ведуться активні військові дії, та які в установленому порядку забезпечені всіма необхідними засобами зв`язку, в тому числі телекомунікаційного та інтернет зв`язку, а відтак мали можливість без будь-яких зволікань звернутись із повторною позовною заявою, однак звернулися з такою лише після спливу 4 місяців з моменту повернення позу, поданого вдруге.
З огляду на встановлене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та у відповідності до норм  КАС України  повернув позовну заяву позивачу, оскільки останній не виконав вимоги ухвали суду від 05.07.2022 про залишення позовної зави без руху, а саме – не подав клопотання про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку. судом не встановлено наявності поважних причин. 
Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства  (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду  без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями  243,  308,  311,  315,  316,  321,  322,  329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року про повернення позовної заяви у справі №140/4628/22   – без змін.
          Постанова набирає законної сили   з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
          У зв`язку з перебуванням судді Довгополова О.М. у відпустці 14 грудня 2022 року, повний текст рішення складено 15 грудня 2022 року.