ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5013/22 Справа № 204/3819/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Барильської А. П.,
суддів: Деркач Н. М., Куценко Т. Р.,
секретар судового засідання — Астатурян А. В.,

сторони:
позивач —  ОСОБА_1 
відповідачі —  ОСОБА_2 
третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю “Управбуд “Західний”
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу адвоката Сєдих Юлія Миколайовича, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 на заочне рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю “Управбуд “Західний” про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої залиттям квартири, - 
                        
В С Т А Н О В И В:

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю “Управбуд “Західний”, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої залиттям квартири.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 . 
Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 приблизно з 2000 року проживає в Німеччині, у той же час залишається громадянином Україні, зберігає за собою об?єкт нерухомого майна, його реєстрацію у встановленому законом порядку в Україні. З 2015 року у належній відповідачу квартирі мешкає сім?я ОСОБА_3 . 
Тривалий час з квартири АДРЕСА_2 , квартиру, що належить позивачу заливають каналізаційними стоками.
На неодноразові звернення та скарги позивача, та власник вищезазначеної квартири не встановлює і не усуває причини протікання та залиття, приховує та фальсифікує їх.
Так, 02 липня 2019 року позивач в телефонному режимі зверталася до мешканців квартири та відповідача з приводу залиття її квартири. Потрапити в квартиру АДРЕСА_3 для огляду позивач змогла лише після звернення в поліцію. Під час огляду квартири АДРЕСА_3 слідів залиття виявлено не було. Цього ж дня позивач звернулася до ТОВ «Управбуд «Західний», яке є керуючою компанією будинку та просила направити на її адресу представника для складання акту про залиття її квартири, з встановленням причини залиття, винних осіб та розміру нанесеної матеріальної шкоди. ТОВ «Управбуд «Західний» призначило дату комісійного обстеження квартир для встановлення причини залиття в на 05.07.2020 року. 
05 липня 2019 року комісією ТОВ «Управбуд «Західний» було складено акт про наслідки залиття квартири позивача. В даному акті зазначено, що належна позивачу квартира АДРЕСА_4 залита каналізаційними стоками, при цьому слідів залиття у квартирі відповідача не виявлено. Мешканці квартири АДРЕСА_3 стверджують, що залив відбувається з квартири АДРЕСА_5 , яка є суміжною з квартирою АДРЕСА_3 , провести обстеження квартири АДРЕСА_5 не вдалося, так як й власник ОСОБА_4 , знаходився на лікуванні у шпиталі ветеранів Великої Вітчизняної війни лікарні ім. Мечникова.
06 липня 2019 року позивач знову виявила залиття своєї квартири, в телефонному режимі звернулася до мешканців квартири АДРЕСА_3 . Також з колективною заявою від мешканців квартир АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_4 до ТОВ «Управбуд «Західний» та просила направити на її адресу свого представника для складення акту про залиття квартири з встановленням причини залиття, винних осіб та розміру спричиненої матеріальної шкоди. 09 липня 2019 року комісією ТОВ «Управбуд «Західний» було складено акт про наслідки залиття квартири позивача. Комісія зробила опис обсягу заподіяної шкоди для здійснення ремонтних робіт, який є аналогічним опису акту комісії, складеного 05 липня 2019 року.
09 липня 2019 року провести обстеження квартири АДРЕСА_5 було неможливо, так як власник - ОСОБА_4 знаходився на лікуванні у шпиталі ветеранів ВВ війни лікарні ім. Мечникова
16 липня 2019 року позивач знову звернулася ТОВ «Управбуд «Західний» із заявами про залиття її квартири 11.07.2019 року, 12.07.2019 року, 13.07.2019 року, 14. 07. 2019 року, 15. 07. 2019 року, 16. 07. 2019 року.
16 липня 2019 року власник квартири АДРЕСА_5 - ОСОБА_4 виписано до дому з шпиталю ветеранів ВВВ лікарні ім. Мечникова. 
17 липня 2019 року комісією ТОВ «Управбуд «Західний» були перевірені сантехнічні комунікації та обладнання квартири АДРЕСА_5 . Комісія встановила залиття квартири позивача, а також, що у квартирі АДРЕСА_5 слідів залиття та зламаного санітарно-технічного обладнання не виявлено. Комісія зробила висновок, що власник квартири АДРЕСА_5 не є винуватцем залиття квартири позивача.
Актом ТОВ «Управбуд «Західний» від 17.07. 2019 року встановлено, що в квартирі АДРЕСА_3 у ванній кімнаті, туалеті на підлозі та стінах сліди протікання з каналізаційних труб через самовільне втручання мешканців квартири АДРЕСА_3 в систему водовідведення будинку, а саме: водовідведення з квартири відповідача в загальнодомовий стояк відбувається через два каналізаційних чавунних розтруба (водовідведення від унітазу, водовідведення від мийки і ванної кімнати), відповідач, власник квартири АДРЕСА_3 в 2014 - 2015 роках провів заміну чавунної квартирної каналізації на пластикову, залиття каналізаційними стоками з квартири АДРЕСА_3 відбуваються через неякісне зачеканювання (герметизацію) місця з`єднання пластикової водовідвідної труби з квартири АДРЕСА_8 з чавунним розтрубом загальнодомового стояка каналізації, залиття каналізаційними стоками з квартири АДРЕСА_3 відбуваються через неякісне з`єднання сполучною муфтою - гофрую унітазу з водовідвідною трубою від унітазу.
Згідно висновку ТОВ «Управбуд «Західний», причиною залиття квартири АДРЕСА_4 є самовільне втручання мешканців квартири АДРЕСА_3 в систему водовідведення будинку, а також недбалу експлуатацію каналізаційної системи в квартирі АДРЕСА_3 . Тобто, винуватцем залиття квартири АДРЕСА_4 - є власник квартири АДРЕСА_3 .Комісія визначила, що в квартирі АДРЕСА_4 необхідно провести ремонт за рахунок винуватця та зробили опис обсягу заподіяної шкоди для виконання ремонту: у санвузлі потрібно демонтувати пластикові панелі, шпалери, здійснити шпаклівку штукатурки, обробку поверхні хімічними реактивами від чорної плісняви та сечового каменю, шпаклівку поверхонь стін та зробити монтаж пластикових панелів, демонтувати та вмонтувати бойлер, демонтувати лиштв дверей, а потім виконати їх монтаж, у ванній кімнаті потрібно демонтувати пластикові панелі, кахлі, шпалери, виконати шпаклівку штукатурки, обробити поверхні хімічними реактивами від чорної плісняви і сечового каменю, зробити шпаклівку - штукатурку поверхонь, а потім монтаж нового кахля та пластикових панелей, у кухні потрібно демонтувати пластикові панелі, шпалери, шпаклівку штукатурки, виконати обробку поверхонь хімічними реактивами від чорної плісняви і сечового каменю, шпаклівку поверхні, а потім монтаж нових пластикових панелей.
Заподіяну шкоду відповідачем позивачу не відшкодовано. При цьому, 19.07.2021 року, 25.07. 2019 року, 27.07.2019 року, 29.07.2019 року, 30.07.2019 року знову була залита квартира позивача. 
Після чого, 30 липня 2019 року мешканці квартири АДРЕСА_3 усунули причини залиття квартири позивача.
29 серпня 2019 року комісією ТОВ «Управбуд «Західний» був складений контрольний акт про наслідки залиття квартири позивача. Комісія підтвердила, що винуватцем в залитті квартири позивача є власник квартири АДРЕСА_3 та причиною залиття є самовільне втручання в систему водовідведення будинку.
18 листопада 2019 року ОСОБА_2 запропонував позивачу 300,00 доларів США на відшкодування заподіяної шкоди, позивач відмовилася від запропонованих коштів, адже дана сума реальному розміру збитків та затрат не відповідала.
Згідно з висновком експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 995/12-19, складеного 10.02.2020 року, розмір завданої матеріальної шкоди власнику квартири АДРЕСА_1 , внаслідок залиття складає 11 429,00 грн. 
Крім цього, за проведення експертизи а також за отримання інформації, роздруківку фото, купівлю паперу позивачем здійснено витрати на суму 5 726,32 гривні. 
На підставі зазначеного, позивач просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 17 155, 32 гривень, моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень, а також судові витрати та кошти за послуги адвоката. 
Заочним рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю “Управбуд “Західний”, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої залиттям квартири - задоволені частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (збитків) грошові кошти у розмірі 17155 грн. 32 коп., відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 7000 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 11000 грн. 00 коп., а також судовий збір у розмірі 2 942 грн. 80 коп.
Ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 16 травня 2022 року у перегляді заочного рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року - відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ТОВ «УПРАВБУД «ЗАХІДНИЙ», що обслуговує будинок за адресою АДРЕСА_9 , при складанні актів про залиття житлового приміщення не зазначено про присутність власника або представника кв. АДРЕСА_3 та відповідачу не вручено особисто, не відправлено акти від 17 липня 2019 року та від 29 серпня 2019 року про залиття житлового приміщення на поштову адресу відповідача, а тільки було зазначено, що відповідач відмовився від підпису.
Суд першої інстанції прийняв як доказ по справі, звіт за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 995/12-19 від 10.02.2020 року, при цьому в даному звіті експерт не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 , яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , зазначає що заочне рішення суду першої інстанції є законним, ухваленим без порушень норм процесуального права, з правильним застосуванням норм матеріального права. Так, адвокат Іванова Т. М. зазначає, що всі акти за формою і змістом відповідають типовому Акту з додатку 4 «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», крім того, 18.11.2019 року відповідач зустрічався з позивачем у квартирі останньої, та бачив наслідки залиття, та запропонував компенсацію, проте позивач відмовилася бо зазначена сума не покрила би витрати на ремонт. 
Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . ( т.1 а.с. 25 зворот).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником квартири АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 29-30).
01 лютого 2018 року між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_9 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Управбуд «Західний» укладено договір №0102/18 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (т. 1 а.с. 40).
02 липня 2019 року, 06 липня 2019 року, 16 липня 2019 року та 02 грудня 2019 року позивач зверталася з заявами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управбуд «Західний», з проханням направити на її адресу представника для складення акту залиття належної їй квартири з фіксуванням збитку та участі в експертизі стосовно оцінки збитків, завданих залиттям квартири. 05 липня 2019 року, 09 липня 2019 року, 17 липня 2019 року та 29 серпня 2019 року було складено відповідні акти про наслідки залиття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_10 та надано відповідні фото наслідків залиття (т. 1 а.с. 48-73).
В актах про наслідки залиття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_10 від 17 липня 2019 року та від 29 серпня 2019 року вказано, що причиною залиття квартири АДРЕСА_4 є: самовільне втручання в систему водовідвідення будинку, халатне відношення до змісту і експлуатації каналізаційної системи власником квартири АДРЕСА_3 . Винуватцем залиття квартири АДРЕСА_4 є власник квартири АДРЕСА_3 (т.1 а.с. 56).
Так, в актах про наслідки залиття квартири, що належить позивачу від 05 липня 2019 року, 09 липня 2019 року, 17 липня 2019 року та 29 серпня 2019 року зазначено обсяг завданої шкоди з зазначенням пошкоджених речей:- cанвузол 1,1 кв. м. (1,35дх0,8шх2,61в) - стіни, стеля, двері, бойлер; -ванна 2,1 кв. м. (1,35дх1,55шх2,61в)- стіни, стеля; -кухня 6,8 кв. м (2,98дх2,27ш)- стеля; -для плям залиття - характерний вид довготривалих залитій (в т.ч. наявність чорної плісняви, сечового каменя); -провисання/ослаблення кріплення бойлера; -запах лазні, каналізації.
Згідно звіту за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 995/12-19 від 10.02.2020 року, розмір завданої матеріальної шкоди квартирі АДРЕСА_1 , внаслідок залиття складає 11429 грн. 00 коп. (Т. 1 а.с. 74-97).
При цьому, позивачем понесені витрати на суму 5726,32 гривень, а саме: друк з файлів кольорових фото ПДС «Калина» - 48,00 грн. від 05.07.2019року, - 48,00 грн. від 09.07.2019 року - 96,00 грн. від 17.07.2019 року - 16,00 грн. від 17.07.2019 року- 112,00 грн. від 29.08.2019 року - 320,00 грн. від 25.02.2020 року, ксерокопіювання кольорових фото ПДС «Калина» - 75,00 грн. від 25.02.2020 року, ксерокопювання ч/белих фото ПДС «Калина» - 95,00 грн., - від 25.02.2020р папір А4 чек М 21353 магазин «АКВАРЕЛЬ», витрати на проведення експертизи - 3966, 32 гривень, отримання інформації о ІНН Відповідача ОСОБА_2 – 400 гривень, отримання інформації щодо місця реєстрації Відповідача ОСОБА_2 – 400 гривень, отримання відомостей ЦНАП - 50 гривень, отримання відомостей ЦНАП - 50 гривень, отримання відомостей ЦНАП - 50 гривень.
Відповідно до акту від 23.05.2022 року про огляд системи водовідведення та каналізаційного стоку, проведено огляд квартири за адресою АДРЕСА_11 , під час якого не було виявлено дефектів, поломання або протікання теплоносія, водопостачання каналізаційних стоків. (Т. 2 а.с. 103)
Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи доведено, що винною особою в залитті квартири позивача є власник квартири АДРЕСА_2 відповідач ОСОБА_2 , а тому останій повинен відшкодувати позивачу матеріальну шкоду у розмірі 17155 грн. 32 коп., моральну шкоду у розмірі 7000 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 11000 грн. 00 коп., а також судовий збір.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода, крім іншого полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна одночасна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.
В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 31 березня 1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 встановлено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого наведена у додатку № 4 до вказаних Правил.
Основною метою при складанні акту залиття квартири є встановлення причин залиття та осіб, відповідальних за спричинену шкоду.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, оскільки встановленими обставинами та матеріалами справи доведено факт залиття квартири позивача з вини відповідача ОСОБА_7 , оскільки останній здійснив самовільне втручання в систему водовідведення будинку, за належний стан та справність яких несе відповідальність власник квартири, тобто відповідач по справі ОСОБА_7 , що стало причиною залиття квартири позивача.
Відповідно до статей 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 151 ЖК України та абзацу 6 пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник зобов`язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.
Пунктом 9 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов`язок споживача своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, залиття квартири позивача сталось з квартири АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач ОСОБА_7 , та з вини відповідача, що підтверджується складеними актами Товариством з обмеженою відповідальністю “Управбуд “Західний”. 
У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача спричиненої матеріальної шкоди з відповідача ОСОБА_7 , оскільки залиття квартири позивача відбулось через халатність відповідача, у зв`язку з недбалим ставленням до своїх обов`язків, як власника квартири, який внаслідок недбалого проведення ремонтних робіт санітарно – технічного обладнання своєї квартири, як власник квартири, несе відповідальність за їх належний стан та справність.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що відповідач на період залиття квартири позивача не проживав за місцем реєстрації, адже у відповідача є посвідка постійного проживання у Німеччині, оскільки на власника житлового приміщення покладено обов`язок забезпечення належного стану комунікацій в квартирі.
Колегія суддів погоджується з розміром матеріальної шкоди, визначеним судом першої інстанції, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_7 на користь позивача, з огляду на наступне.
Згідно частини 2 статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до звіту за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 995/12-19 від 10.02.2020 року розмір завданої матеріальної шкоди квартирі АДРЕСА_1 , внаслідок залиття складає 11429 грн. 00 коп, додаткові витрати позивача, які підтверджуються квитанціями становлять 5726, 32 гривень. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції прийняв як доказ по справі, звіт за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 995/12-19 від 10.02.2020 року, при цьому в даному звіті експерт не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, колегія суддів не бере до уваги, оскільки будь-яких доказів на спростування зазначеного висновку відповідачем та його представником до суду апеляційної інстанції надано не було.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 7 000 грн., виходячи з наступного.
За змістом статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних тощо, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо, та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Тобто, суд повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазнала душевних страждань через затоплення квартири, оскільки вона, як людина похилого віку, вимушена була жити в умовах вологості та ураження грибком в місцях затоплення. Позивач вимушена вживати додаткових заходів по організації свого життя, оскільки їй було завдано сильних незручностей, що відобразилося на фізичному та психічному стані здоров`я позивача, внаслідок чого має право на відшкодування моральної шкоди.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо розміру моральної шкоди, завданої позивачу, який підлягає стягненню з відповідача виходячи, з характеру та глибини її фізичних та душевних страждань, їх інтенсивності та довготривалості, з урахуванням вимог розумності та справедливості.
Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «УПРАВБУД «ЗАХІДНИЙ», що обслуговує будинок за адресою АДРЕСА_9 , при складанні актів про залиття житлового приміщення не зазначив про присутність власника або представника кв. АДРЕСА_3 та відповідачу не вручено особисто, не відправлено акти від 17 липня 2019 року та від 29 серпня 2019 року про залиття житлового приміщення на поштову адресу відповідача, а тільки було зазначено, що відповідач відмовився від підпису, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони не є підставою для відмови у задоволенні позову.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а заочне рішення суду - залишенню без змін.
При цьому, заява ОСОБА_1 , подана під час розгляду в апеляційному суді, про стягнення на користь останньої понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 8000 гривень, підлягає задоволенню, з огляду на наступне. 
Частиною першою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частин першої шостої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано копію договору про надання правових послуг № 5/20 від 01.02.2020 року, строк дії до 31.12.2021року, додаток № 4 до договору про надання правових послуг № 5/20 від 01.02.2020 року, копію договору про надання правових послуг № 0l/22 від 19.01.2022 року, додаток № l до Договору про надання правової допомоги № 01/22 від 19 січня 2022 року, дублікат квитанції Р24А901893681А89654 від 11.08.2021 року на суму 2000,00 грн, дублікат квитанції Р24А907180998A05143 від 03.09.2021 року на суму 1000,00 грн, дублікат квитанції Р24А1917771288C9243 від 19.01.2022 року на суму 2 200,00 грн, дублікат квитанції Р24А 1968468171C4322 від 04.02.2022 року на суму 800,00 грн, дублікат квитанції Р24А2283825266C3463 від 23.05.2022 року на суму 500,00 грн, дублікат квитанції Р24А269298371D13080 від 15.09.2022 року на суму 1000,00 грн, дублікат квитанції Р24А297619619D75587 від 22.09.2022 року на суму 1000,00 грн, дублікат квитанції Р24А393107945D45404 від 19.10.2022 року на суму 300,00 грн, акт виконаних робіт ( наданих послуг) № 1 від 30.11.2021 року, додаток № 4/1 до Договору про надання правової допомоги № 5/20 від 01.02.2020 року на суму 3000,00 грн, акт виконаних робіт ( наданих послуг) № 2 від 01.12.2022 року, додаток № 1/1 до договору про надання правової допомоги № 01/22 від 19 січня 2022 року на суму 5 800,00 гривен. 
За таких обставин, колегія суддів вважає підтвердженим витрати позивача на правничу допомогу, а тому заява про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на послуги адвоката у розмірі 8800 гривень підлягає задоволенню. 
Керуючись ст.ст.374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Сєдих Юлія Миколайовича, який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Заочне рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року – залишити без змін. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 8 800,00 (вісім тисяч вісімсот) гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
  Повний текст постанови складений 20 грудня 2022 року.

Головуючий: суддя                                    А. П. Барильська

Судді:                                                  Н. М. Деркач
                                                
Т. Р. Куценко