УХВАЛА

12 вересня 2022 року 
м. Київ

cправа №  916/228/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Кролевець О.А.  

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія»

на ухвалу Господарського суду Одеської  області
(суддя - Бездоля Д.О.)
від 14.02.2022
та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду
(головуючий суддя - Богацька Н.С., судді: Діброва Г.І., Савицька Я.Ф.)
від 29.06.2022

у справі № 916/228/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія»
до Управління освіти, культури, молоді та спорту Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району
про стягнення 101 122, 22 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (далі - ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія») через підсистему «Електронний суд» подало до Господарського суду Одеської області позовну заяву до Управління освіти, культури, молоді та спорту Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району, в якій воно просить суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі: 98   564,68 грн заборгованості за спожиту електричну енергію; 2   196,81 грн пені; 360,73 грн 3% річних. 

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.02.2022 позовну заяву ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» було залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених судом недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду доказів доплати судового збору за подання позову в сумі 496,20 грн, оскільки позивачем при поданні позову було помилково застосовано коефіцієнт 0,8 для розміру ставки судового збору при подачі документів в електронній формі, враховуючи, що відповідна норма Закону не набрала чинності у порядку, встановленому законом. 

Вказаною ухвалою позивача також було попереджено про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені частиною четвертою статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.02.2022 у справі №916/228/22 позовну заяву повернуто без розгляду.

Повертаючи позовну заяву без розгляду, місцевий господарський суд виходив з того, що норма частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», на яку посилається позивач та яка передбачає застосування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору у випадку подання позову в електронній формі, не набрала чинності у порядку, встановленому законом. 

Оскільки позивач у визначений строк не надав доказів оплати судового збору на виконання вимог ухвали суду від 01.02.2022 в розмірі 496,20 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна заява разом з доданими до неї документами підлягає поверненню.  

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2022 ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.02.2022 у справі №916/228/22 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду стосовно того, що норма частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», на яку посилається позивач та яка передбачає застосування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору у випадку подання позову в електронній формі, не набрала чинності у порядку, встановленому законом. 

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.02.2022 та постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2022 у справі №916/228/22, Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду місцевого господарського суд та постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а справу повернути для продовження розгляду до Господарського суду Одеської області.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано висновків судів, викладених в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14.07.2022 у справі №9901/400/20 та ухвалах Верховного Суду від 14.12.2021 №9901/454/21, 31.01.2022 у справі №316/356/20, від 03.02.2022 у справі №300/1617/21, від 14.02.2022 у справі №560/4216/21, від 15.02.2022 у справі №560/8629/21 та постанові від 01.06.2022 у справі №540/5134/21, в яких Судом при сплаті судового збору застосовувалися положення частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом «б» підпункту 1 пункту 17 параграфа 1 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147а-VIII від 26.05.2021 до статті 4 Закону України «Про судовий збір» включено частину 3 такого змісту: «При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору».

Відповідно до пункту 2 параграфа 2 «Прикінцеві положення» розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»  підпункт «б» підпункту 1, підпункт «а» підпункту 3 пункту 17, пункт 19 § 1 цього розділу вводяться в дію з дня початку функціонування підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування процедури реєстрації, автентифікації та доступу осіб до функціонуючих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (електронний кабінет).

Створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи здійснюються поетапно.

Окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Таке оголошення має містити інформацію про підпункти, пункти цього розділу, які вводяться в дію у зв`язку з початком функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Про початок функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у складі всіх необхідних для її повного функціонування підсистем (модулів) Вища рада правосуддя публікує оголошення у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади України.

04.09.2021 в газеті «Голос України» №168 опубліковано оголошення Вищої ради правосуддя про створення та забезпечення функціонування трьох підсистем (модулів) ЄСІТС, згідно з яким Вища рада правосуддя повідомила, що відповідно до пункту 2 параграфа 2 «Прикінцеві положення» розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»  окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі ЄСІТС) починають функціонувати після опублікування оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС, яке має містити інформацію про підпункти, пункти цього розділу, які вводяться в дію у зв`язку з початком функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС. З початком функціонування підсистем «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистеми відеоконференцзв`язку: вводяться в дію підпункт 1 пункту 3, підпункт «а» підпункту 3 пункту 17, пункт 19 § 1 розділу 4 Закону; підпункт 5 пункту 7 § 1 розділу 4 Закону - в частині щодо можливості брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, функціонування офіційних електронних адрес та процедури реєстрації, автентифікації та доступу осіб до функціонуючих підсистем (модулів) ЄСІТС (електронний кабінет).

Проте у вказаному оголошенні не міститься інформація про введення в дію саме підпункту «б» підпункту 1 пункту 17 параграфа 1 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» щодо застосування коефіцієнту 0,8 для пониження розміру ставки судового збору при подачі документів в електронній формі.

Державною судовою адміністрацією   в листі від 29.10.2021 №10-19326/21 та Вищою радою правосуддя в листі від 30.11.2021 №28581/0/9-21 надані роз`яснення щодо понижуючого коефіцієнта ставки судового збору, в яких зазначено, що: «в оголошенні, яке було опубліковано у газеті Голос України» 4 вересня 2021 року про початок функціонування підсистеми ЄСІТС, не міститься інформації про введення в дію підпункту «б» підпункту 1 пункту 17 параграфу 1 розділу 4 розділу VII «Перехідні положення» Закону щодо застосування коефіцієнту 0,8 для пониження розміру ставки судового збору при подачі документів в електронній формі. Це означає, що відповідна норма не набрала чинності у порядку, встановленому Законом».

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що положення частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає застосування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору у випадку подання позову в електронній формі, не набрала чинності у порядку, встановленому законом. 

Разом з тим, дослідивши наявну практику Верховного Суду щодо застосування положень частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема, ухвали Касаційного цивільного суду від 31.08.2022 у справі №697/2653/21, від 02.09.2022 у справі №757/58253/21-ц, від 25.08.2022 у справі №753/19205/21, від 22.08.2022 у справі №753/20452/21, Касаційного адміністративного суду від 01.09.2022 у справі №560/17679/21, від 01.09.2022 у справі №380/1733/22, від 02.09.2022 у справі №200/13518/21, від 02.09.2022 у справі №380/18728/21, від 01.09.2022 у справі №560/2575/22, від 22.08.2022 у справі №460/14053/21, від 30.08.2022 у справі №460/15582/21 а також у справах, зазначених скаржником, в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14.07.2022 у справі №9901/400/20 та ухвалах Верховного Суду від 14.12.2021 №9901/454/21, 31.01.2022 у справі №316/356/20, від 03.02.2022 у справі №300/1617/21, від 14.02.2022 у справі №560/4216/21, від 15.02.2022 у справі №560/8629/21 та постанові від 01.06.2022 у справі №540/5134/21 та інших, відповідно до яких при поданні касаційної скарги Верховним Судом враховується застосування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору у разі подання до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір», в електронній формі. 

Так Касаційний адміністративний суд у справах №460/14053/21, №460/15582/21 виходив з того, що з 05.10.2021 почато функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), а саме: «Електронний кабінет», «Електронний суд» та підсистеми відеоконференцзв`язку. У зв`язку з цим, статтю 4 Закону України «Про судовий збір» було доповнено частиною третьою, згідно з якою при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

За переконанням скаржника, Касаційний цивільний суд, Касаційний адміністративний суд та Велика Палата Верховного Суду, застосовуючи коефіцієнт 0,8 для пониження розміру ставки судового збору, не ставлять під сумнів набрання частиною третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» чинності.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (частина шоста статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абз.3 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005 та абз.1 підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 №1-рп/2015).

Юридична визначеність дає можливість учасникам суспільних відносин завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх легітимних очікуваннях (legitimate expectations), зокрема у тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право буде реалізоване (Рішення Конституційного Суду України від 05.06.2019 №3-р(І)/2019).

Відповідно до частин третьої - четвертої статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду. 

Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

Відповідно до частини першої статті 303 Господарського процесуального кодексу України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

З метою формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає за необхідне відступити від наведених висновків судів щодо застосування частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого враховується  коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору у випадку подання процесуальних документів, передбачених частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір», в електронній формі.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи №916/228/22 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Передати справу №916/228/22 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.02.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2022 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає

Головуючий                                                                                                  В. Студенець

Судді                                                                                                              О. Баранець

                                                                                                                               О. Кролевець