ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №635/5622/21 Головуючий 1 інстанції: Карасава І.О.
Провадження №33/818/1236/22                         Доповідач: Люшня А.І. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді                                        Люшні А.І.,
за участю: 
особи, яку притягнуто 
до адміністративної відповідальності                 ОСОБА_1 ,
захисника                                                Гусаренка О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області, в режимі відеоконференції, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року,-

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 , 1970 року народження визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Постановою встановлено, що 26 червня 2021 року о 06 годині 55 хвилин ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ГАЗ-3110 реєстраційний номер НОМЕР_1 на 1 км. автодороги Харків-Красноград з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. На вимогу в установленому законом порядку пройти огляд на стан сп`яніння в наркоцентрі м. Харкова та на місці зупинки транспортного засобу спеціальним приладом Драгер 6820 відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати постанову судді першої інстанції та закрити провадження щодо нього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звьязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування своєї апеляційної скарги апелянт посилається на істотні порушення норм матеріального та процесуального права, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначив, що він не був 26 червня 2021 року на автодорозі Харків-Красноград та не міг бути, оскільки постійно проживає у Полтавській області у с. Петрівка-Роменська. Наголосив, що йому нічого невідомо про відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення. На думку апелянта поліцейськими було зупинено іншу особу, до якої він відношення не має. Зазначив, що він жодного разу не був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, оскільки не проживає за адресою яка зазначена у протоколі та не має до цієї адреси жодного відношення. 
Крім того просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки повідомлений наленим чином про дату, час та місце він не був, а про існування постанови дізнався лише 18 серпня 2022 року.

Дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: 
- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №390760 від 26 червня 2021 року, відповідно до якого на громадянина ОСОБА_1 , особу якого було встановлено за паспортом громадянина України серія НОМЕР_2 , було складено вказаний протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного спьяніння за на місці та у медичному закладі, чим спростовуються доводи ОСОБА_1 про його відсутність 26 червня 2021 року на місці зупинки (а.с. 1);

- письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких він зазначив, що випивав спиртні напої, а саме горілку, після чого сів за кермо. Також зазначено, що він вімовляється проходити на місці зупинки транспортного засобу освідування на стан сп`яніння, а також відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння в наркодиспансері м. Харкова ( а.с.6);

- розписку ОСОБА_2 щодо отримання на зберігання автомобіля марки ГАЗ-3110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджує факт відстроноення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом ( а.с.7);

- відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі (а.с.8).

Таким чином, саме сукупністю вказаних вище доказів підтверджується перебування ОСОБА_1 на місці його зупинки, а також його відмову від проходження огляду на стан алкогольного спьяніння на місці та у медичному закладі, тобто порушення ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. 

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського 
апеляційного суду                                                          А.І. Люшня