ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5026/22 Справа № 201/11550/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С.О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
        за участю секретаря судового засідання – Лопакової А.Д. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2022 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перша Дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

                                В С Т А Н О В И Л А:

       У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Перша Дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.
       Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2022 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перша дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом закрито.
       Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати судове рішення. 
       В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
       Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на предмет позову та на підставу, що позивач не добирав належну йому 1/3 частину квартири після смерті батька, оскільки за рішенням суду, він набув тільки право власності на 1/6 частку від належної йому 1/2 частки, а його брат щодо отримання свідоцтва про право власності після смерті батька до нотаріуса не звертався.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах скарги, доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.
       Встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2019 року у справі № 201/17947/17 було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Житлово - будівельного кооперативу № 307», Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Перша дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, рішення суду першої інстанції від 06 травня 2019 року залишено без змін.
       Постановою Верховного Суду від 04 квітня 2020 року вирішено касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2019 року скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Житлово - будівельного кооперативу № 307», Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Перша дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено частково.
       Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 30366739 від 07 липня 2016 року, яке було внесено ОСОБА_4 , державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
       Постановою Верховного Суду від 18 травня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року без змін. 
       Постановляючи ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що оскільки набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тому провадження у справі підлягає закриттю.         Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
       Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
       Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
       Колегія суддів дослідивши матеріали справи вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, виходячи з такого.
       Так, позивач         звертаючись з позовною заявою по даній справі зазначив, що рішенням суду по справі № 201/17947/17 встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та спадкоємцями померлого за законом відповідно до ст.1268 ЦК України, є дружина померлого - ОСОБА_5 та сини померлого - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які були зареєстровані та проживали разом з ОСОБА_3 на момент його смерті у спірній квартирі.
       Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2021 року по справі № 201/17947/17 позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , за законом після смерті батька ОСОБА_3 задоволені. 
       До нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спірної квартири, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , ані дружина померлого - ОСОБА_5 ані син померлого - ОСОБА_2 не зверталися. 
       На час звернення позивача з цим позовом частка батька у розмірі 1/3 залишилася не успадкованою.
       Тому позивач в даній справі просив суд визнати за ним не успадковану частку майна, в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . 
       Отже, у цивільній справі № 201/17947/17 та в даній справі є різний предмет та підстави позову, що не дозволяє зробити висновок про їх тотожність, а тому відсутні підстави для закриття провадження у вказаній справі, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
       Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про існування судового рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, що свідчить про порушення судом норм процесуального права.
       Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
       Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити. 
       Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2022 року – скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

       Судді: