ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року	Львів	Справа № 380/16164/21 пров. № А/857/14667/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                        Глушка І.В.,
суддів:                                                             Довгої О.І., Запотічного І.І.,
за участю секретаря судового засідання:    Зінчук Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року, ухвалене суддею Клименко О.М. у м.Львові о 12:07, повний текст якого складений 18 лютого 2022 року, у справі №380/16164/21 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Фірма "Нафтогазбуд" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
                                                        ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2021 року позивач - Приватне акціонерне товариство «Фірма «Нафтогазбуд» звернувся до суду із позовом до відповідача - Головного управління ДПС у Львівській області, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 20305/13-01-07-06 від 07 вересня 2021 року та №20306/13-01-07-06 від 07 вересня 2021 року.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що висновок контролюючого органу про заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, заниження чистого доходу, з якого відраховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, грунтується на аналізі фінансово-господарської діяльності контрагентів позивача. Водночас зауважує, що актом перевірки підтверджується, що контролюючим органом встановлено факти оплати ПрАТ «Фірма «Нафтогазбуд» свої контрагентам послуг, які відповідають сумам, вказаним у специфікаціях, накладним. Вважає, що товариством договори, ТТН, податкові та видаткові накладні оформлені із дотриманням вимог бухгалтерського обліку та податкового законодавсва, містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг господарських операцій. Згідно доводів позивача, контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що грунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені поданими документами, а також не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у документах, є неповними, недостовірними та суперечливими. Висновки відповідача грунтуються лише на узагальненій податковій інформації по ланцюгах постачання придбаних товарів у контрагентів позивача. При цьому, на переконання позивача, відповідачем не подано жодних доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання вказаних операцій, їх невідповідність дійсному економічному змісту або засвідчили нявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача як платника податків.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що контрагенти позивача ТОВ «Керінг Систем», ТОВ «Буд-Планета» та ТОВ «Мекплекс» - зареєстровані у встановленому порядку, установчі документи підприємств не були визнані у судовому порядку недійсними, правовідносини відбувалися на підставі укладених договорів про поставку товарів, належне виконання яких підтверджується видатковими та податковими накладними, а сплата коштів - відповідними платіжними дорученнями. Отримання вказаних товарів також підтверджується їх використанням у подальшій господарській діяльності позивача. Суд виснував, що позивач не може нести відповідальність ані за несплату податків продавцями, ані за можливу недостовірність відомостей про них, за умови необізнаності щодо неї, як і не може нести відповідальність за інші дії контрагентів, а тим більше за дії контрагентів контрагента, з якими позивач взагалі не перебував у жодних відносинах, оскільки чинне податкове законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів, знаходженням за місцем реєстрації, неможливості встановлення походження товару про всьому ланцюгу товарообігу тощо, оскільки добросовісний платник податків, яким є позивач, не може нести відповідальність за правопорушення вчинені іншими суб`єктами господарювання.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що витрати платника, які зменшують базу оподаткування на прибуток та податку на додану вартість мають бути реально понесеними, реально підтвердженими, а документи на обгрунтування таких витрат повинні містити повну та достовірну інформацію про учасників та умови господарських операцій. Зазначає, що що обов`язок підтвердити правомірність та обгрунтованість податкового кредиту, сформованих витрат (валових витрат) первинними документами покладається на платника, так як саме він виступає суб`єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, та зменшує оподатковуваний дохід на суму витрат при визначенні податку на прибуток. Відповідач наголошує на тому, що платник податку повинен бути розумним та обачливим при виборі контрагента. Сам факт наявності у позивача податкових, чи-то видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (постуг), виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарских операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах. Контролюючим органом в матеріалах перевірки вказано на неможливості виконання ТзОВ «Керінг Систем», ТзОВ «Мекплекс» та ТзОВ «Будпланета» цивільно-правових зобов`язань в частині поставки товарно-матеріальних цінностей у зв`язку із відсутністю у зазначених суб`єктів господарювання економічних можливостей та відсутності фактів придбання такого товару по ланцюгу поставок. В основу висновків про нереальних характер задокументованих господарских операцій покладена інформація, що міститься в АІС «Податковий блок». Однак суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам та доказам, на які покликався відповідач. Натомість, на нереальний характер господарських операцій між ПрАТ «Фіма «Нафтогазбуд» та ТзОВ «Керінг Систем», ТзОВ «Мекплекс» та ТзОВ «Будпланета» вказують численні докази, що беззаперечно свідчать про удаваність розглядуваних операцій та їх документування виключно в цілях отримання податкової вигоди.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.
Частиною 2 ст.19 Конституції Українита ч.2 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ПрАТ «Фірма «Нафтогазбуд» зареєстроване як юридична особа в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29.12.1993, ідентифікаційний код юридичної особи: 01293961; основний вид діяльності: 42.21 Будівництво трубопроводів.
Головним управлінням ДПС у Львівській області у період з 27.07.2021 по 02.08.2021 здійснено документальну позапланову виїзну перевірку ПрАТ «Фірма Нафтогазбуд» з питань проведення взаємовідносин із ТОВ «Керінг Систем» за період жовтень 2019 року, ТОВ «Мекплекс» за період квітень 2020 року, ТОВ «Мейн Трейд Груп» за період серпень, вересень, жовтень 2020 року, ТОВ «Буд-Планета» за період вересень 2020 року та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період жовтень 2019 року, квітень, травень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2020 року та податкових деклараціях з податку на прибуток підприємства за 2019-2020 роки, за наслідками якої складено Акт від 09.08.2021 №16143/13-01-07-06/01293961 (т.1 а.с.9-28).
Перевіркою встановлені порушення ПрАТ «Фірма Нафтогазбуд»:
-П(С)БО 15; пп.134.1.1 п.34.1 ст.134 ПК України, внаслідок чого підприємством занижено податок на прибуток за 2020 рік всього на суму 497567,00 грн;
-п. 198.1, п.198.2, 198.3 ст. 198, п.200.1, п. 200.2, ст. 200 ПК України, внаслідок чого підприємством завищено податковий кредит на загальну суму 552852,00 грн, що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту на суму 552852 грн.
Позивачем 20.08.2021 подано заперечення на акт перевірки від 09.08.2021 №16143/13-01-07-06/01293961. Листом від 03.09.2021 №25320/6/13-01-07-06-15 Головне управління ДПС у Львівській області повідомило позивача про залишення заперечень від 20.08.2021 без задоволення.
07 вересня 2021 року Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкові повідомлення-рішення форми «Р»:
- № 20305/13-01-07-06, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 497567,00 грн (т.1 а.с. 32);
-№ 20306/13-01-07-06, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 691065,00 грн (т.1 а.с. 33). 
ПрАТ «Фірма Нафтогазбуд», вважаючи податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області форми «Р» від 07 вересня 2021 року № 20305/13-01-07-06 та № 20306/13-01-07-06 протиправними, звернувся до суду з вимогами про їх скасування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Підпунктом 14.1.36 пункту14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
В розумінні статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в стуктурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинним документом - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Тобто, первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.
Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні`підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом №996-ХIV.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону №996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
В розумінні статті 1 Закону №996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства
Згідно із положеннями ч.ч. 1, 2, 3 ст.9 вказаного Закону бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складенні на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні містити встановлені обов`язкові реквізити.
Порядок створення, прийняття і відображення в бухгалтерському обліку первинних документів встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення №88).
В розумінні п.2.1 Положення № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» затверджено наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 року за №860/4153 (П(С)БO 15).
За правилами п.5 П(С)БO 15 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).
Відповідно до п.8 П(С)БO 15 дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається в разі наявності всіх наведених нижче умов: покупцеві передані ризики й вигоди, пов`язані з правом власності на продукцію (товар, інший актив); підприємство не здійснює надалі управління та контроль за реалізованою продукцією (товарами, іншими активами); сума доходу (виручка) може бути достовірно визначена; є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства, а витрати, пов`язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.
За правилами пункту 21 П(С)БO 15 дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню.
Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України).
За нормами підпункту 134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цьогоКодексу.
Пунктом 198.1 ст.198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг),не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладнихподатковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цьогоКодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
З наведених законодавчих положень випливає, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Разом з тим, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.
Необгрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.
Якщо певна господарська операція не відбулась чи відбулась не за тим змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, це є підставою для застосування відповідних наслідків в податковому обліку.
З`ясовуючи обставини реальності вчинення господарської операції, слід ретельно перевіряти доводи податкового органу про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або зафіксовані іншими доказами.
Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватись з урахуванням специфіки кожної господарської операціїумов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
Недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, не зважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.
Отже, податковий кредит та витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість та податком на прибуток повинні бути фактично підтвердженими належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, у площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (ч.2 ст.77 КАС України). У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого ч.1 ст.77 КАС України обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу), повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).
З наявних у матеріалах справи доказів слідує, що 28 квітня 2020 року між ТОВ «Мекплекс» (Постачальник) та ПрАТ «Фірма «Нафтогазбуд» укладено договір №2804, за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити на умовах викладених у Договорі продукцію «прямо шовну сталеву трубу 720*9», іменовану в подальшому за текстом «Продукція», асортимент, кількість, якість та ціна якої вказана у Специфікаціях до Договору, які є його невід`ємною частиною для забезпечення об`єкту: «Капітальний ремонт лінійної частини нафтопроводу «Броди-Держкордон» з заміною труби Ду 500 на ділянці км 17,7 км 37,3».
Пунктом 2.1 згаданого Договору обумовлено, що якість Продукції, що поставляється повинна відповідати діючим технічним умовам, вимогам до Продукції, вказаним у Специфікаціях.
Умовами п. 4.1 Договору визначено, що доставка товару здійснюється силами, транспортом та за рахунок Постачальника або засобами транспортної організації, з якою Продавець уклав відповідний Договір. Відповідно до п. 4.4. Договору, на кожну поставлену партію Продукції Постачальник надає Покупцеві наступні документи: рахунок, видаткова накладна, податкова накладна, сертифікат якості.
На підтвердження реальності операцій за цим договором позивачем до матеріалів справи долучено ряд доказів: специфікація №1 від 28.04.2020, видаткова накладна                    №РН-0000030 від 28.04.2020, товарно-транспортна накладна №00198 від 28.04.2020, платіжне доручення №118314 від 07.05.2020, Договір відступлення права вимоги від 07.05.2020, податкова накладна №271 від 28.04.2020, роздруківка журналу-ордеру та відомості по рахунку 631 та 201 за квітень 2020 року.
Однак, зі змісту акту перевірки слідує, що проведеним аналізом інформаційних систем баз даних ДПС встановлено, що у ТОВ «Мекплекс» відсутні у користуванні зазначені у ТТН транспортні засоби.
Також відповідно до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку не встановлено нарахування та виплату фізичним особам, неплатникам ПДВ, доходу з ознакою «157», а також відсутнє нарахування заробітної плати водіям. Зазначене підтверджує відсутність придбання послуг по оренді приміщень, транспортних засобів та послуг транспортування.
В ході проведення перевірки досліджено ланцюг постачання ТМЦ, реалізованого ТОВ «Мекплекс» на адресу ПрАТ «Фірма «Нафтогазбуд», та встановлено відсутність реального (законного) джерела походження ідентифікованого товару (відсутність дійсного формування активу), що унеможливлює його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій.
Також скаржник покликається на те, що відповідно до інформації, наданої оперативним управлінням ГУ ДФС у Харківській області у листі від 15.07.2020 №2795/7/20-97-04-10-05 (Довідка про проведення заходів щодо встановлення місезнаходження платника податків оперативним підрозділом територіального органу ДФС від 13.-7.2020 №09/04-10) проведеними заходами підприємства ТОВ «Мекплекс» за податковою адресою не встановлено; згідно з даними звіту про нарахування єдиного внеску за квітень 2020 року середньооблікова кількість штатних працівників за звітний період становить лише 6 осіб. 
Контролюючий орган вказує на те, що згідно даних ЄРПН придбаний протягом квітня-травня 2020 року ТОВ «Мекплекс» у контрагентів постачальників товар частково реалізовано протягом квітня-травня 2020 року по ланцюгу контрагентам-покупцям реального сектору, тобто фактично відбувається «транзит» ПДВ, оскільки згідно аналізу даних Архіву електроної звітності протягом охоплених узагальненою податковою інформацією періодів здійснення господарської діяльності підприємством частково реалізовано товари (роботи, послуги) за ціною придбання у контрагентів-постачальників, тобто без націнки або з практично нульовою націнкою, що ставить під сумнів проведення досліджуваних операцій, тому що реалізація товарів без націнки не відповідає меті та принципам здійснення господарської діяльності будь-якого підприємства, метою якого є отримання прибутку.
Згідно доводів скаржника, проведеним аналізом діяльності ТОВ «Мекплекс» встановлено відсутність достовірної інформації про власні або орендовані фонди, що необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства. Факт відсутності документального підтвердження відомостей щодо наявності у підприємства власних виробничих потужностей, відсутність відомостей знаходженні цих товарів на складах, а також відсутність документів, які свідчать про фінансово-господарську діяльність, техніки та інших засобів, вказує на те, що підприємство не могло здійснювати господарську діяльність.
16 жовтня 2019 року ТОВ «Керінг Систем» (Постачальник) та ПрАТ «Фірма «Нафтогазбуд» (Покупець) уклали Договір №10-16/2019, згідно умов якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити на умовах викладених в Договорі Продукцію, іменовану в подальшому за текстом «Продукція», асортимент, кількість, якість та ціна якої вказана у Специфікаціях до Договору, які є його невід`ємною частиною для забезпечення об`єкту: «Капітальний ремонт лінійної частини нафтопроводу «Броди-Держкордон» з заміною труби Ду 500 на ділянці км 17,7 км 37,3».
Пунктом 2.1 Договору визначено, що якість Продукції, що поставляється повинна відповідати діючим технічним умовам, вимогам до Продукції, вказаним у Специфікаціях.
Умовами п. 4.1 Договору визначено, що доставка товару здійснюється силами, транспортом та за рахунок Постачальника або засобами транспортної організації, з якою Продавець уклав відповідний Договір. Відповідно до п. 4.4. Договору, на кожну поставлену партію Продукції Постачальник надає Покупцеві наступні документи: рахунок, видаткова накладна, податкова накладна, сертифікат якості.
На підтвердження операцій за договором до матеріалів справи позивачем на розгляд суду надано докази: специфікація №1 від 16.10.2019, видаткова накладна №189 від 24.10.2019, товарно-транспортні накладні №442 від 16.10.2019, №443 від 16.10.2019, №444 від 17.10.2019, №445 від 17.10.2019, №446 від 18.10.2019, №447 від 18.10.2019, №448 від 21.10.2019, №450 від 21.10.2019, №451 від 21.10.2019, №452 від 22.10.2019,№453від 22.10.2019, №454 від 22.10.2019, №455 від 23.10.2019, №456 від 23.10.2019, №457 від 23.10.2019, №458 від 24.10.2019, платіжне доручення №1944 від 08.11.2019, платіжне доручення №1967 від 12.11.2019, податкова накладна від 24.10.2019 №718, роздруківка журналу-ордеру і відомості по рахунку 631 за жовтень 2019, податкова декларація з податку на додатну вартість за жовтень 2019 року.
Разом з тим, згідно доводів контролюючого органу проведеним аналізом поданої звітності та даних ЄРПН встановлено відсутність придбання ТОВ «Керінг Систем» послуг транспортування та послуг оренди приміщень, які необхідні для зверігання значних обсягів товару. Також, підприємством не подано податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за період 4 кв. 2019 року, що підтверджує відсутність придбання послуг по оренді приміщень та послуг транспортування.
Крім того, 05.02.2020 контролюючим органом було прийнято рішення про відповідність ТОВ «Керінг Систем» критеріям ризиковості платника податку, відповідно до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних
В ході проведення перевірки досліджено ланцюг постачання ТМЦ, реалізованого ТОВ «Керінг Систем» на адресу ПрАТ «Фірма «Нафтогазбуд», та встановлено відсутність реального (законного) джерела походження ідентифікованого товару (відсутність дійсного формування цього активу), що унеможливлює його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій.
21 вересня 2020 року ТОВ «Буд-Планета» (Постачальник) та ПрАТ «Фірма «Нафтогазбуд» (Покупець) уклали Договір №2109, згідно умов якого, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити на умовах викладених в Договорі Продукцію прямо шовну сталеву трубу 720*9 та 1020*12, іменовану в подальшому за текстом «Продукція», асортимент, кількість, якість та ціна якої вказана у Специфікаціях до Договору, які є його невід`ємною частиною для забезпечення об`єкту: «Капітальний ремонт лінійної частини нафтопроводу «Броди-Держкордон» з заміною труби Ду 500 на ділянці км 37,3 63,5 км».
Пунктом 2.1 Договору визначено, що якість Продукції, що поставляється повинна відповідати діючим технічним умовам, вимогам до Продукції, вказаним у Специфікаціях.
Умовами п. 4.1 Договору визначено, що доставка товару здійснюється силами, транспортом та за рахунок Постачальника або засобами транспортної організації, з якою Продавець уклав відповідний Договір. Відповідно до п. 4.5. Договору, на кожну поставлену партію Продукції Постачальник надає Покупцеві наступні документи: рахунок, видаткова накладна, податкова накладна, сертифікат якості.
На підтвердження операцій за договором до матеріалів справи позивачем долучено: специфікація №1 від 21.09.2020, специфікація №2 від 30.09.2020, видаткова накладна                    №РН-0000272 від 22.09.2020, товарно-транспортна накладна №000432 від 22.09.2020, платіжне доручення №119435 від 22.09.2020, повідомлення про відступлення права вимоги № 22 від 22.09.2020, договір відступлення права вимоги від 22.09.2020, видаткова накладна                     №РН-0000289 від 30.09.2020, товарно-транспортна накладна №000457 віл 30.09.2020, товарно-транспортна накладна №000456 від 30.09.2020, платіжне доручення №125259 від 06.10.2020, повідомлення про відступлення права вимоги №36 від 06.10.2020, договір відступлення права вимоги від 06.10.2020, податкова накладна від 22.09.2020 року №57, податкова накладна від 30.09.2020 року №93, картка рахунку 631 за вересень 2020 року.
Щодо ТОВ «Буд-Планета» контролюючий орган вказує, що основний вид діяльності - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, чисельність працівників - 5 осіб, основні засоби - відсутні. Із квітня 2021 р. не звітується. Також 20.01.2021 прийнято рішення про відповідність ТОВ «Буд-Планета» критеріям ризиковості платника податку, відповідно до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
В ході проведення перевірки контролюючим органом було досліджено ланцюг постачання ТМЦ, реалізованого ТОВ «Буд-Планета» на адресу ПрАТ «Фірма «Нафтогазбуд», та встановлено відсутність реального (законного) джерела походження ідентифікованого товару (відсутність дійсного формування цього активу), що унеможливлює його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій.
Проведеним аналізом інформаційних систем баз даних ДПС встановлено, що ТОВ «Буд-Планета» відсутні необхідні умови для здійснення господарської діяльності в частині купівлі, продажу, зберігання чи відвантаження товарно-матеріальних цінностей та надання чи здійснення робіт в силу відсутності відповідного персоналу, транспортних засобів, та матеріальних ресурсів, при значних обсягах купівлі та реалізації товарів/робіт (послуг), що свою чергу унеможливлює здійснення основного виду діяльності підприємства.
Згідно із представленими товарно-транспортними накладними по взаємовідносинах із ТОВ «Буд-Планета» автомобільними перевізниками є ТОВ «Буд-Планета», а транспортування здійснювалось водіями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Однак, проведеним аналізом інформаційних систем баз даних ДПС встановлено, що у ТОВ «Буд-Планета» відсутні у користуванні зазначені в ТТН транспортні засоби.
Так, конролюючим органом було встановлено, що усі вищенаведені суб`єкти господарювання, задіяні в схемі постачання ТМЦ до ПрАТ «Фірма «Нафтогазбуд», не є імпортерами та виробниками реалізованих товарів, у даних суб`єктів господарювання відсутні умови щодо введення в обіг даних товарів, зокрема відсутні матеріально-технічної і технологічної можливості здійснення перевезення (навантаження/розвантаження), зберігання відповідних обсягів товару (його фізичного руху) в обмежені проміжки часу, відсутність трудових ресурсів, які фізично необхідні при здійснення задекларованих операцій.
Відповідач підсумовує, що сам факт наявності у позивача податкових, чи-то видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.
Представлені видаткові накладні є неналежними документами для підтвердження факту приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей, оскільки останні не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» в частині зазначення прізвища, ім`я та по батькові відповідальних посадових осіб (за господарськими операціями з ТОВ «Керінг Систем», ТОВ «Буд-Планета» та ТОВ «Мекплекс»), а також реквізитів довіреностей. Крім цього документи надані на підтвердження факту передачі продукції від ТОВ «Буд-Планета» на адресу ПрАТ «Нафтогазбуд» (видаткові накладні та товарно-транспортні накладні) містять розбіжності в частині місця здійснення господарської операції.
Скаржник також в апеляційній скарзі покликається на те, що з метою дослідження фактичності обставин транпортрування товру в рамках виконання згаданих договорів, Головним управлінням ДПС у Львівській області було скеровано запит до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС України у Львівській області про надання інформації щодо власників транспортних засобів, зазначених у наданих позиваем ТТН. У відповідь на вказаний запит РЦС ГСЦ МВС України у Львівській області повідомило, що за вказаними су`єктами господарювання не зареєстровано транспортних засобів. Доказів залучення контрагентами позивача транспортних організацій до здійснення перевезень товару на адресу ПраТ «Фірма «Нафтогазбуд» позивачем  не надано.
Таким чином матеріали справи не містять доказів на спростування доводів контролючого органу, що господарські операції з вказаними контрагентами-постачальниками не мали реального характеру. Наявність у позивача документів, які відповідно до Податкового кодексу України є необхідними для формування податкового кредиту, проте не є безумовною підставою для віднесення сум до податкового кредиту у зв`язку з тим, що відомості, які містяться у таких податкових накладних є недостовірними.
Представлені позивачем до перевірки первинні документи не підтверджують факт придбання товарів, робіт та послуги, не є свідченням реальності господарських операцій та містять недостовірні дані щодо змісту господарських операцій. З огляду на наведене, господарські операції між позивачем та його контрагентами фактично не відбувались.
Скаржник у розрізі контрагентів обгрунтовано довів обставини, що у сукупності свідчать про те, що правочини позивачем та контрагентами не мали мети настання реальних наслідків, а саме відсутність трудових ресурсів, відсутність основних засобів, не встановлення платників за місцем знаходження, наявність негативної податкової інформації.
В контексті наведеного слід зазначити, що платнику необхідно проявляти розумну обережність при укладенні договорів, адже за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб`єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але й ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов`язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів.
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументами сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що скаржником, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доведення правомірності прийнятих ним рішень, доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень форми «Р» № 20305/13-01-07-06 від 07 вересня 2021 року та № 20306/13-01-07-06 від 07 вересня 2021 року, такі прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, в межах наданих відповідачу повноважень.
Наведені обставини в своїй сукупності під час прийняття рішення залишилися поза увагою суду першої інстанції, що має наслідком його скасування.
Таким чином, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Фірма «Нафтогазбуд» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Львівській  області № 20305/13-01-07-06 від 07 вересня 2021 року та № 20306/13-01-07-06 від 07 вересня 2021 року є безпідставними, необгрунтованими та задоволенню не підлягають.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню у відповідній частині.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 242, 308, 309, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                 ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року у справі №380/16164/21 - скасувати.
В задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Фірма "Нафтогазбуд" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний  	
Постанова складена в повному обсязі 19.12.2022.