ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 грудня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/4255/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області 
на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року (суддя Бойченко Ю.П.) в адміністративній справі  
за позовом  Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області     
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1       
про стягнення штрафу, –

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державного бюджету штраф у розмірі 8500,00 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.06.2021 позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державного бюджету штрафні санкції у розмірі 8500,00 грн. У задоволенні зустрічного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено.
Вказане рішення набрало законної сили 05.10.2021.
Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області 10 січня 2022 року отримано виконавчий лист у справі, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах адміністративної справи.
У червні 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла заява Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Ухвалою Запорізького оружного адміністративного суду від 07.06.2022 заяву Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого листа повернуто заявнику без розгляду.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції зазначив, що заяву подано без додержання вимог, встановлених абз. 3 ч. 1 ст. 167 КАС України, оскільки до неї не додані докази її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
У липні 2022 року Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області повторно звернулося до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року заяву Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого листа  повернуто заявнику без розгляду.
Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив, що заяву подано без додержання вимог, встановлених абз. 3 ч. 1 ст. 167 КАС України, оскільки до неї не додані докази її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження). 
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду.
Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Статтею 376 Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано питання поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Частиною першою вказаної статті передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Відповідно до частини другої зазначеної статті заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Суд розглядає заяву про поновлення пропущеного строку в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду (частина 3 статті 376 КАС України). 
Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення викладені в статті 167 КАС України.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що статтею 167 КАС України визначено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.
Відповідно до абзацу 10 частини 1 вказаної статті до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Судом першої інстанції під час перевірки заяви на відповідність приписам статті 167 КАС України встановлено, що до останньої не додано докази її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження), а тому наявні підстави для повернення заяви без розгляду.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у заяві про поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого листа позивачем зазначено, що місцезнаходженням відповідача по вказаній справі є м. Бердянськ Запорізької області, що є окупованою територією України та унеможливлює направлення документів. 
Надаючи оцінку наведеним поясненням позивача, суд першої інстанції зазначив, що вимоги щодо направлення іншим учасникам справи (провадження) заяв, які подаються на стадії виконання судового рішення, є імперативними, і КАС України не зазнав змін в даній частині. При цьому, не направлення особі відповідної заяви із додатками призведе до порушення її прав, що є неприпустимим.
Проте суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Наведеними положеннями   КАС України   чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання приписів належного оформлення письмових заяв, клопотань, заперечень.
При цьому суд зазначає, що зловживання процесуальними правами не допускається. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали адміністративної справи містять єдину поштову адресу відповідача у справі – АДРЕСА_1 . 
При цьому адреси електронної пошти ФОП ОСОБА_1 матеріали адміністративної справи не містять. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що внаслідок військового вторгнення Російської Федерації на територію України частина території України знаходиться під тимчасовою окупацією. Вказані обставини є загальновідомими.
До таких територій належить частина Запорізької області, у тому числі м. Бердянськ, де проживає відповідач.
З огляду на наведені обставини, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивач, подаючи заяву про поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого листа без дотримання всіх вимог, визначених статтею 167 КАС України, зокрема, щодо надання доказів направлення копії такої заяви іншим учасникам справи, був позбавлений можливості виконати приписи КАС України через об`єктивні причини, які не залежали від останнього.  
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що норми, які не були дотримані позивачем, є імперативними, і КАС України не зазнав змін в даній частині, проте врахуванню підлягають також інші об`єктивні обставини, які мають значення для вирішення порушеного питання. 
Судом встановлено, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області до заяви про поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого листа додано копію листа АТ «Укрпошта» № 021201-391-22 від 16.06.2022 «Про надання інформації», в якому зазначено, що відділення поштового зв`язку у тимчасово окупованих територіях в Запорізькому районі працюють, але без обміну поштових відправлень, тому до цих відділень немає можливості оформляти приймання поштових відправлень. 
Колегія суддів доходить висновку, що вказаний лист АТ «Укрпошта» є належним доказом неможливості надіслання поштової кореспонденції на адресу відповідача. 
Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення невірного та формального судового рішення, а тому ухвала Запорізького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року про повернення заяви без розгляду підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 

                    Керуючись ст.ст. 243, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, –

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області задовольнити.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року в адміністративній справі № 280/4255/20 скасувати, справу направити до Запорізького окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Постанова суду набирає законної сили з 01 грудня 2022 року та оскарженню не підлягає.
Повна постанова складена 01 грудня 2022 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров