Номер провадження: 22-ц/813/770/22 
Справа № 522/17874/19
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю.І.
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: 
Головуючого: Цюри Т.В.,
Суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М., 
За участю секретаря судового засідання: Мілєвої М.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М., стягувач: ОСОБА_3 на бездіяльність приватного виконавця,-
В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року, ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М., стягувач: ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність приватного виконавця. 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М., стягувач: ОСОБА_3 на бездіяльність приватного виконавця, відмовлено.
               Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року та прийняти постанову, якою:
1. задовольнити скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця Притуляка Валерія Миколайовича, яка полягає в невинесенні постанови про закінчення у рамках виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого Приморським районним судом м. Одеси 17.09.2021 року по справі №522/17874/19;
2.зобов`язати приватного виконавця Притуляка Валерія Миколайовича винести постанову про закінчення виконавчого провадження, на підставі виконавчого листа, виданого 17.09.2021 року Приморським районним судом м. Одеси по справі №522/17874/19;
3.клопотання ОСОБА_1 про огляд його особистої сторінки за посиланням http://www.facebook.com/gennadiy.kogan.94 /gennadiy.kogan.94 у судовому засіданні по даній справі — задовольнити, оглянути сторінку за посиланням http://www.facebook.com/gennadiy.kogan.94 на предмет наявності публікації із спростуванням недостовірних, та таких що порочать честь та гідність ОСОБА_3        відомостей        за        посиланням: http://www.facebook.com/100039375200698/роst/135706561085183/?d=n;
4.поновити ОСОБА_1 строк на долучення до матеріалів справи копії ухвали від 06.12.2021 року про відкриття провадження по справі 420/22099/21 у Одеському окружному адміністративному суді за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення штрафу 1700, 00 грн. та долучити вказаний письмовий доказ до матеріалів справи №522/17874/19;
5.поновити ОСОБА_1 строк на долучення до матеріалів справи ухвали Приморського районного суду м. Одеси про відмову у задоволенні подання приватного виконавця про роз`яснення судового рішення по справі № 522/17874/19 та долучити вказаний письмовий доказ до матеріалів справи №522/17874/19.
На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання, призначене на 15.09.2022 року та проведеному в режимі відеоконференції з`явилися: представник ОСОБА_3 – ОСОБА_4 . 
Апелянт ОСОБА_1 та його представники до суду апеляційної інстанції не з`явилися, однак 13.09.2022 року на електрону пошту апеляційного суду від представника ОСОБА_1 – адвоката Кочман К.П. надійшло клопотання, у якому представник просить судове засідання, призначене на 15.09.2022 року відкласти на іншу дату, посилаючись на введення на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року та його продовження відповідно до Указу Президента України №573/2022 від 12.08.2022 року.
Проте, вказана заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022  «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2500-IX від 15 серпня 2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
В Україні продовжується агресія РФ і тривають воєнні дії, а відтак відкладення розгляду справи на період дії воєнного стану, буде суперечить завданням цивільного судочинства.
При цьому суд враховує, що відповідно до ч.ч.1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Окрім того, розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Також слід зазначити, що згідно з розпорядженням голови Одеського апеляційного суду №1 від 02.03.2022 в Одеському апеляційному суді запроваджено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану, відповідно до якого робота суду апеляційної інстанції здійснюється шляхом здійснення розгляду термінових справ, зокрема, пов`язаних із питаннями обороноздатності держави, забезпеченням режиму воєнного стану, мобілізації, розглядом клопотань щодо негласних слідчих (розшукових) дій та оперативно-розшукових заходів та інших питань, які потребують термінового вирішення, а також тимчасово (на час воєнного стану) обмежено допуск в приміщення суду осіб, які не є учасниками судових засідань.
Разом із тим, зазначеним розпорядженням, з огляду на обмеження подання учасниками провадження заяв про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або небезпеку для життя, розгляд справ дозволено продовжити без участі учасників провадження в приміщенні Одеського апеляційного суду або в режимі відеоконференції.
Водночас, вищезгаданим розпорядженням рекомендовано учасникам судового провадження утриматися від відвідування приміщення суду та подавати заяви про проведення судових засідань в режимі відео-конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Посилання сторін, що вони не можуть взяти участь у судовому засіданні через введення на території України воєнного стану не є підставою для відкладення розгляду справи.
Одеський апеляційний суд працює в режимі воєнного стану, розглядає справи за розкладом та обробляє поштову кореспонденцію кожного дня.
Таким чином, приймаючи до уваги розумний строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, відсутність клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, відсутність бажання приєднатися до призначеної по справі відеоконференції, само по собі введення в країні воєнного стану без конкретизації причин неможливості розгляду справи, не є безумовною перешкодою для відкладення судового засідання, керуючись вимогами ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Крім того, не підлягає задоволенню і клопотання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області – Притуляка В.М про перенесення розгляду справи, яке подане ним в день судового засідання 15.09.2022 року на електрону пошту апеляційного суду, оскільки жодних підстав для перенесення розгляду справи приватним виконавцем в цьому клопотання не зазначено. 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
За змістом ч.ч. 1, 4  ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.
Так, судом першої інстанції встановлено, що17 вересня 2021 року Приморським районним судом м.Одеси було видано виконавчий лист з виконання рішення суду від 27.04.2020 року у справі № 522/17874/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання інформації недостовірною та спростування її. Відповідно до вказаного виконавчого листа суд вирішив: Зобов`язати ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ) спростувати недостовірно поширену інформацію та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, розміщену 11 жовтня 2019 року о 14 годині 52 хвилини за Київським часом відносно ОСОБА_3 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 ) на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook, яка знаходиться за посиланням https:// facebook.com/gennadiy.kogan.94, а саме висловлювання: «Меня, моих близких людей, мой бизнес 4 года целенаправленно уничтожает Организованная Преступная Группа, в которую входит Чванкин» (а.с.19).
19.10.2021 стягувач ОСОБА_3 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. з заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа виданого Приморським районним судом м.Одеси 17.09.2021 року у справі № 522/17874/19 (а.с. 18).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М від 19.10.2021 відкрито виконавче провадження № 67192167, з примусового виконання виконавчого листа № 522/17874/19, виданого 17.09.2021 Приморським районним судом м.Одеси. Боржник: ОСОБА_1 , Стягувач - ОСОБА_3 (а.с. 23).
Також 19.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 25, 27).
Представник боржника ОСОБА_1 – адвокат Кочман К.П. звернувся до приватного виконавця Притуляка В.М. з заявою по закінчення виконавчого провадження № 67192167, в якій посилається на те, що рішення суду ОСОБА_1 виконано у повному обсязі (а.с.31).
28.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. складено акт, з якого вбачається, що переглядом приватного виконавця сторінки боржника ОСОБА_1 у соціальній мережі Facebook, за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_1 .94 було встановлено, що у пості від 11 жовтня 2019 року було наприкінці посту боржника та перед інформацією про саму новину зазначено текст наступного змісту: «На виконання вищевказаної постанови Одеського апеляційного суду від 03.03.2021 року по справі № 522/17874/19, спростовую інформацію, що викладена на моїй сторінці Facebook від 11.10.2019 року о 14 год. 52 хв: - «Меня, моих близких людей, мой бизнес 4 года целенаправленно уничтожает Организованная Преступная Группа, в которую входит Чванкин.» (а.с. 38).
Як вбачається з заяви представника стягувача ОСОБА_3 – адвоката Шевченка М.А., яка зареєстрована приватним виконавцем Притуляком В.М. за № 6105 від 01.11.2021 станом на 28 жовтня 2021 року вказану інформацію в належний спосіб не спростовано, на сторінці за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_2 .94 вказане спростування окремою публікацією (дописом) відсутнє (а.с. 52).
В той же день, 28.10.2021 приватним виконавцем Притуляком В.М. складено акт, з якого вбачається, що переглядом приватного виконавця сторінки боржника ОСОБА_1 у соціальній мережі Facebook, за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_1 .94 було встановлено, що інформація про спростування недостовірно поширеної інформації відсутня (а.с. 53).
03.11.2021 приватним виконавцем Притуляком В.М. складено акт, з якого вбачається, що переглядом приватного виконавця сторінки боржника ОСОБА_1 у соціальній мережі Facebook, за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_2 .94 було встановлено, що інформація про спростування недостовірно поширеної інформації відсутня. Також в акті зазначено, що боржником не виконано вимоги виконавчого листа № 522/17874/19 від 17.09.2021 (а.с. 59).
Постановою приватного виконавця Притуляка В.М. від 03.11.2021 за невиконання вимог виконавчого документа на боржника ОСОБА_1 накладено штраф на користь держави у розмірі 1700,00 грн. (а.с.64).
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця Притуляка В.М. та зобов`язання вчинити дії, районний суд виходив з того, що в межах розгляду даної скарги суд позбавлений можливості надати оцінку діям приватного виконавця стосовно порядку виконання рішення суду, на які посилається скаржник у своїй скарзі, оскільки предметом розгляду даної скарги є саме бездіяльність приватного виконавця, тоді як вимоги щодо визнання неправомірними дій в поданій скарзі не заявляються, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення. 
Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного. 
Так, згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Частинами першою та другою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку.
Відповідно до ст. 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
В частині другій вказаної статті Закону зазначено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Тобто Законом України «Про виконавче провадження» саме на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду.
Детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією, розробленою відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» і Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.
Прийняттю виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження мають передувати певні дії відносно боржника, послідовність яких визначена Законом.
Судовим розглядом справи встановлено, що на момент надходження до приватного виконавця заяви про закінчення виконавчого провадження у порядку п. 9 ч.1 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження", приватний виконавець користуючись наданими йому правами, вчинив дії щодо підтвердження (перевірки) інформації, яка надійшла до нього від  боржника.
Зокрема, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. 28.10.2021 року складено акт, відповідно до якого переглядом сторінки боржника ОСОБА_1 у соціальній мережі Facebook, за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_1 .94 було встановлено, що у пості від 11 жовтня 2019 року наприкінці посту боржника та перед інформацією про саму новину зазначено текст наступного змісту: «На виконання вищевказаної постанови Одеського апеляційного суду від 03.03.2021 року по справі № 522/17874/19, спростовую інформацію, що викладена на моїй сторінці Facebook від 11.10.2019 року о 14 год. 52 хв: - «Меня, моих близких людей, мой бизнес 4 года целенаправленно уничтожает Организованная Преступная Группа, в которую входит Чванкин.».
В цей же день, 28.10.2021 приватним виконавцем Притуляком В.М. складено інший акт, з якого вбачається, що переглядом сторінки боржника ОСОБА_1 у соціальній мережі Facebook, за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_1 .94 було встановлено, що інформація про спростування недостовірно поширеної інформації відсутня.
У подальшому, 03.11.2021 приватним виконавцем Притуляком В.М. складено акт, з якого вбачається, що переглядом приватного виконавця сторінки боржника ОСОБА_1 у соціальній мережі Facebook, за посиланням  ІНФОРМАЦІЯ_2 .94 було встановлено відсутність інформації про спростування недостовірно поширеної інформації та не виконання вимог виконавчого листа № 522/17874/19 від 17.09.2021.
Судовим розглядом справи встановлено, що звертаючись до суду із вказаною скаргою на бездіяльність приватного виконавця, ОСОБА_1 просив визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця Притуляка В.М., яка полягає в невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, на підставі виконавчого листа, виданого 17.09.2021 року суддею Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В. по справі №522/17874/19; зобов`язати приватного виконавця Притуляка В.М. винести постанову про закінчення виконавчого провадження, на підставі виконавчого листа, виданого 17.09.2021 року суддею Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В. по справі №522/17874/19; зупинити виконання за виконавчим листом, виданим 17.09.2021 року суддею Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В. по справі №522/17874/19 до розгляду даної скарги.
Так, законом України «Про виконавче провадження» визначено обов`язок приватного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження у разі його фактичного виконання. Така постанова виноситься в межах виконавчого провадження і є його завершальною стадією. Також винесення зазначеної постанови тягне певні правові наслідки для стягувача та боржника. Однак, для закінчення виконавчого провадження виконавець повинен переконатися у фактичному виконанні рішення суду в повному обсязі.
Бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.
Разом з тим, протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі   закону   та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до   закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
  З урахуванням вищевикладеного та враховуючи що приватним виконавцем Притуляком В.М., за результатами отриманої інформації від боржника про виконання рішення суду у справі № 522/17874/19, вчинено дії щодо перевірки обставин виконання рішення згідно з виконавчим документом та складено два акти від 28.10.2021 року про огляд сторінки боржника ОСОБА_1 у соціальній мережі Facebook, якими, за своїм змістом, встановлено різні обставини щодо виконання боржником рішення суду у даній справі в частині спростування недостовірно поширеної інформації, тому районний суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що приватний виконавець допустив протиправну бездіяльність щодо не прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження.
У доводах апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 посилається на те, що такий висновок суду є помилковим, так як наслідком вчинення дій щодо перевірки обставин виконання рішення ОСОБА_1 , які були зафіксовані актом від 28.10.2021 року, складеним у присутності ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 - адв. ОСОБА_5 та особисто приватного виконавця Притуляка В.М., відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є винесення постанови про закінчення виконавчого провадження в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини, тобто 28.10.2021 року. При цьому, апелянт зазначає, що в оскаржуваній ухвалі, суд не звернув уваги на те, що чинним законодавством не передбачено можливості складання приватним виконавцем повторних актів (акт від 28.10.2021 року та від 03.11.2021 року) у разі якщо обставини виконання рішення немайнового характеру ним вже зафіксовано. 
Разом з тим, такі доводи апелянта є необґрунтованими, з огляду на наступне. 
Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Згідно із ч.2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, приватним виконавцем Притуляком В.М., за результатами отриманої інформації від боржника про виконання рішення суду у справі № 522/17874/19, вчинено дії щодо перевірки обставин виконання рішення згідно з виконавчим документом та складено два акти від 28.10.2021 року про огляд сторінки боржника ОСОБА_1 у соціальній мережі Facebook, якими, за своїм змістом, встановлено різні обставини щодо виконання боржником рішення суду у даній справі в частині спростування недостовірно поширеної інформації, які свідчать саме про те, що рішення суду не було виконано належним чином. 
Отже, колегія суддів вважає, що за наявності у державного виконавця відомостей про те, що інформацію в належний спосіб не спростовано, правових підстав для вчинення дій, передбачених ч.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця не було. 
Судове рішення є актом судового розгляду справи, його метою є досягнення юридичної визначеності у спірних правовідносинах, воно є обов`язковим до виконання. У резолютивній частині рішення суду знаходить відображення присуд суду, оскільки викладено висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.
Доводи апеляційної скарги, щодо звернення приватного виконавця до суду з заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення після того, як останній пересвідчився у добровільному виконанні ОСОБА_1 судового рішення, є неспроможними, з огляду на те, що, саме після проведення відповідних дій при перевірці заяви боржника щодо можливості закінчення виконавчого провадження в зв`язку з добровільним виконанням судового рішення, приватним виконавцем було з`ясовано про відсутність підстав для задоволення зазначеної заяви, та ухилення боржника від виконання судового рішення, про що свідчать вищезазначені акти приватного виконавця. 
Решта доводів апеляційної скарги представника апелянта щодо необізнаності в певних тонкощах соціальної мережі Facebookне мають правового значення для вирішення цієї справи, оскільки скаргу подано на підставі ст.447 ЦПК України та судом розглянуто у передбачений для цього спосіб.
Вагомих та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга не містить.
Доводи апеляційної скарги, які фактично повторюють зміст скарги не спростовують висновків суду першої інстанції обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41. 
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.
Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 15 січня 2020 року у справі №145/1330/17. 
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М., стягувач: ОСОБА_3 на бездіяльність приватного виконавця – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 26.09.2022 року. 

Головуючий                                                                Т.В. Цюра

Судді:                                                                 О.С. Комлева 

С.М. Сегеда