справа №991/5404/22
провадження №1-кс/991/5423/22

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
У Х В А Л А
«16» листопада 2022 року                                                                 м. Київ
Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_3 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 
ВСТАНОВИВ:
До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_1  на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Обставини, якими обґрунтована скарга.
Скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що 06 листопада 2022 року ним на електронну пошту Державного бюро розслідувань надіслано заяву про вчинення кримінальних правопорушень №23 за фактом постановлення суддею Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_2 завідомо неправосудної постанови від 05 жовтня 2021 року шляхом внесення до неї недостовірних відомостей. 
У поданій заяві ОСОБА_1 зазначає, що постановою Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Вказує, що суддею Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_5., яка розглядала відповідну справу, внесено до зазначеної постанови недостовірні відомості про начебто належне повідомлення його про призначене судове засідання, тоді як матеріали справи містять докази протилежного, у результаті чого справа про адміністративне правопорушення була розглянута без його присутності, при тому, що судова повістка йому не відправлялась. 
У зв`язку з цим ОСОБА_1 у своїй заяві просив уповноважену особу ДБР внести до ЄРДР відомості про вчинення суддею Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_2 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 161, 375, 365, 366, 367 КК України. Однак, станом на день подання скарги уповноваженою особою ДБР ОСОБА_1 про результати розгляду вказаної заяви не повідомлено, що, на його переконання, свідчить про бездіяльність уповноважених осіб правоохоронного органу, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у строк, передбачений КПК України. 
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить задовольнити скаргу, встановити бездіяльність відповідальних осіб ДБР, зобов`язати останніх внести відомості про вчинення суддею Оболонського районного суду ОСОБА_2 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 161, 375, 365, 366, 367 КК України, та надати йому витяг з ЄРДР про внесення змін до ЄРДР і вручити йому пам`ятку про права та обов`язки як потерпілого.
Позиція сторін у судовому засіданні.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, у якій просив провести судове засідання за його відсутності, вимоги скарги підтримав у повному обсязі. Враховуючи положення ст. 26 КПК України, відповідно до яких сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачені цим Кодексом, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заявника.
ДБР явку представника у судове засідання не забезпечило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлене належним чином, будь яких письмових пояснень на скаргу слідчому судді не надало. Керуючись положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду відповідної скарги.

Встановленні обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.
Дослідивши матеріали скарги з додатками, слідчий суддя зазначає про наступне.
Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України (ст. 26 КПК України).
З перелічених ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, які, на його думку були вчинені суддею Оболонського районного суду м. Києва, до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду належить лише кримінальне правопорушення, передбачене ст.364 КК України (ст.33-1 КПК України), у зв`язку з чим слідчий суддя розглядає вимоги поданої скарги в частині зобов`язання уповноважених осіб правоохоронного органу внести до ЄРДР відомості лише про зазначене кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого (детектива) в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого (детектива), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).
За змістом ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. 
Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. 
Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана, з одного боку, забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.
Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Із долученої до матеріалів скарги заяви №23 від 06 листопада 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 просив уповноважену особу ДБР внести відомості до ЄРДР про вчинені суддею Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_2 кримінальні правопорушення, які виразились у розгляді нею справи про адміністративне правопорушення відносно нього, за його відсутності, та винесенні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, із зазначенням про його належне повідомлення щодо призначеної дати та часу судового засідання (що не відповідало дійсності). 
Проаналізувавши подану скаргу та долучені до неї матеріали, в т.ч. вказану вище заяву, слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність зазначених у ній відомостей, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення вказаною суддею кримінальних (корупційних) правопорушень. Скаржником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність внесення відомостей до ЄРДР, як і не доведено (обґрунтовано) можливість застосування ст.364 КК України відносно представників судової влади України. 
Слід зазначити, що відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. При цьому, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Отже, незгода із прийнятим суддею процесуальним рішенням, та подання у зв`язку з цим заяви про кримінальне правопорушення, може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених ст. 126 та 129 Конституції України.
Вказане, на думку слідчого судді, позбавляє орган досудового розслідування провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана, в тому числі, для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.
Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.
Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних. 
За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб ДБР виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести до ЄРДР відомості про можливе вчинення суддею Оболонського районного суду м. Києва кримінальних правопорушень, викладених у заяві ОСОБА_1 від 06 листопада 2022 року, відсутні, а тому в задоволенні таких його вимог слід відмовити.
На підставі викладеного, з метою обмеження безпідставного впливу на діяльність спеціальних суб`єктів, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_1  на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя                                                                 ОСОБА_3