П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/10426/22	

                                                                                                          Головуючий в І інстанції:  Самойлюк Г.П.
                                                                                Дата та місце ухвалення рішення: 07.10.2022 р. 
                                                                      м. Одеса
          
     П`ятий апеляційний адміністративний  суд  в складі колегії суддів:  

         судді – доповідача – Шеметенко Л.П.
                                      судді – Стас Л.В.
                                      судді – Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

                    У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив
- визнати протиправним та скасувати Рішення від 27.04.2022 року № 155250006242 про відмову в проведенні перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу», прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення та виплату йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01 березня 2022 року із зарахуванням до стажу державної служби періоду проходження служби в армії з 27 квітня 1982 року по 02 грудня 1983 року та період роботи на посаді начальником Державної інспекції захисту рослин Одеської області - головним державним інспектором рослин Одеської області з 04 жовтня 2006 року по 01.05.2016 року у розмірі 60% від усіх сум складових заробітної плати згідно з довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), від 25.03.2022 №Вих-1896/06/25--22 та довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 25.03.2022 року №Вих-1896/06/25--22, виданих Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області з урахуванням вже отриманих сум пенсії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2022 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 155250006242 від 27.04.2022 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.04.2022 року щодо переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що у зв`язку із змінами в законодавстві, зокрема, прийняттям Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, а також постанови КМУ № 1013, якими інакше врегульовано правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII не підлягають перерахунку у зв`язку із підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців. Також апелянт, посилаючись на відсутність у позивача необхідного стажу державної служби, вказував на відсутність підстав для переведення його на інший вид пенсії – пенсію згідно Закону України «Про державну службу».
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 02.10.2020 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, як одержувач пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.
27.04.2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». До заяви позивачем було додано довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, ранг, надбавка за вислугу років) від 25.03.2022 року №1896/06/25-22, які видані Головним управлінням Держприродспоживслужби в Одеській області.
Після реєстрації заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.
За результатами розгляду поданої позивачем заяви та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято Рішення №1552500006242 від 27.04.2022 року про відмову позивачу у переведенні на інший вид пенсії, а саме, пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
У прийнятому рішенні відповідач посилався на те, що ОСОБА_1 не має необхідного стажу на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» (01.05.2016) на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону 3723 та актами Кабінету Міністрів України.
Не погодившись з вказаним рішенням відповідача, ОСОБА_1 оскаржив його до суду першої інстанції, посилаючись на протиправність та необґрунтованість.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для часткового задоволення поданого позову, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно ч. 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Як встановлено в ході розгляду справи, позивач отримує пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак 27.04.2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», вважаючи, що він має право на призначення пенсії за цим Законом.
Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ, який набрав чинності з 01.05.2016 року, встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Так, згідно з частиною першою статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, Верховний Суд, зокрема у постанові від 04 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18, дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постановах від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 18.03.2021 року у справі № 500/5183/17.
Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
З оскаржуваного рішення №1552500006242 вiд 27.04.2022 року, прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, вбачається, що відмова у переведенні позивача на інший вид пенсії обумовлена відсутністю у останнього необхідного стажу на день набрання чинності Законом № 889-VIII (01.05.2016 року) на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України.
Однак, приймаючи вказане рішення відповідач належним чином питання відповідності позивача положенням ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII в частині, що стосується, зокрема, страхового стажу, стажу державної служби, не розглядав, оскільки у рішенні відсутня інформація щодо стажу державної служби позивача та його страхового стажу, не наведено відомостей щодо зарахування чи не зарахування певного періоду роботи позивача до стажу державної служби.
Вказане, як вірно зазначено судом першої інстанції не дає змоги встановити чи дійсно у позивача недостатньо стажу державної служби для переведення на інший вид пенсії. 
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає вимогам статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обґрунтованості та вмотивованості.
Так, колегія суддів зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення уповноваженим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
В свою чергу, в даному випадку рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не містить чітких фактичних мотивів його прийняття. Саме по собі посилання пенсійного органу на відсутність у позивача стажу державної служби без зазначення конкретних періодів роботи, які були зараховані до такого стажу, без визначення загального стажу державної служби позивача не може свідчити про обґрунтованість та належну вмотивованість оскаржуваного рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 155250006242 від 27.04.2022 року є необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.
Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити призначення та виплату пенсії відповідно Закону України "Про державну службу" з 01 березня 2022 року та зарахування до стажу державної служби певних періодів роботи, колегія суддів зазначає наступне.
Застосування конкретного способу захисту права залежить як від захисту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Захист порушеного права має бути ефективним.
При цьому під ефективним засобом (способом) необхідний розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Зважаючи на те, що в даному випадку орган пенсійного фонду фактично не дослідив належним чином питання відповідності позивача положенням ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII в частині, що стосується стажу державної служби, страхового стажу та фактично не відмовляв позивачу у зарахуванні певних періодів роботи до стажу державної служби, а суд позбавлений повноважень самостійно проводити підрахунок страхового або спеціального стажу та визначати який стаж підлягає зарахуванню до стажу державної служби, а який ні, оскільки це відноситься до компетенції саме пенсійного органу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав позивача буде саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.04.2022 року щодо переведення його на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням висновків суду.
Доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2022 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, визначених  ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 21.12.2022 р. 

Суддя – доповідач:                                                                                      Л.П.  Шеметенко 

Суддя:                                                                                                          Л.В. Стас

Суддя:                                                                                                           І.О. Турецька