УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
5 вересня 2022 року
м. Київ
справа № 359/400/20
провадження № 51-1819ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                            ОСОБА_1 ,
суддів                                                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 січня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2020 року, 
встановив:
Київський апеляційний суд ухвалою від 24 січня 2022 року відмовив адвокату ОСОБА_5 , який діяв в інтересах засудженого ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2020 року, а апеляційну скаргу повернув. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду апеляційної інстанції, засуджений звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою і такою, що позбавила його права на апеляційне оскарження вироку. В обґрунтування своїх вимог вказує, що причиною пропуску строку на апеляційне оскарження слугувало те, що він за станом здоров`я мав депресивний стан та хворобу очей, у зв`язку з чим не бажав подавати апеляційну скаргу у межах строку на апеляційне оскарження. Зазначає, що вирок місцевого суду йому не оголошувався, а копію судового рішення він отримав через півроку після постановлення вироку.
Перевіривши доводи засудженого наведені в касаційній скарзі, касаційний суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Положенням ст. 113 Кримінального процесуального кодексу України (далі—КПК) визначено, що процесуальні строки — це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. 
Згідно з ч. 1 ст. 117 цього Кодексу пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. 
Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які були чи об`єктивно
є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно
з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК строк подачі апеляційної скарги на вирок місцевого суду становить тридцять днів з дня його проголошення. Частиною 3 ст. 395 КПК  визначено, що для особи яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Як убачається з наявної у матеріалах провадження за скаргою копії ухвали Київського апеляційного суду від 24 січня 2022 року, захисник ОСОБА_5 не погоджуючись з постановленим щодо засудженого вироком, поза межами строку на апеляційне оскарження, а саме 9 грудня 2021 року, тобто більше ніж через півтора року після постановлення вироку, подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Апеляційний суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, відмовив стороні захисту у поновленні строку на звернення із апеляційною скаргою. 
Мотивуючи своє рішення, апеляційний суд зазначив, що вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2020 року було проголошено в присутності ОСОБА_4 , що зафіксовано в журналі судового засідання. Копію постановленого вироку того ж дня йому було вручено, тобто в день оголошення вироку, що підтверджується наявною в матеріалах провадження розпискою, а тому строк на апеляційне оскарження для нього обчислюється з дня оголошення судового рішення. При цьому, у вироку суду вказано, що він може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
З урахуванням цього, доводи засудженого про те, що вирок місцевого суду було постановлено без нього, а копію судового рішення у цей день він не отримував, є необґрунтованими та не відповідають матеріалам провадження.
Також, не знайшли свого підтвердження і доводи засудженого про те, що після постановлення вироку він перебував в депресивному стані та мав травму очей, що і стало причиною пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення.
Під час перевірки матеріалів провадження, апеляційний суд встановив, що 1 грудня 
2020 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшли матеріали щодо виконання вироку стосовно ОСОБА_4 , в яких міститься копія протоколу затримання останнього від 17 листопада 2020 року, і будь яких даних про те, що ОСОБА_4 страждав захворюванням очей, яке перешкодило йому оскаржити вирок у передбачений законом строк, в цих матеріалах не містилося. Крім того, під час судового розгляду, ні засуджений, ні сторона захисту не надали відповідних документів, які б давали змогу суду встановити наявність хвороби на яку посилається ОСОБА_4 та період її лікування. 
Слід зазначити, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення(у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини. 
Разом з тим, засуджений порушуючи питання про поновлення пропущеного строку, не зазначив, яких розумних заходів він вживав для того, щоб оскаржити вирок місцевого суду у визначений законом строк.
Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що наведені посилання засудженого, як на причину пропуску строку на апеляційне оскарження, перебування його у депресивному стані, не є поважними, які перешкоджали подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з моменту проголошення судового рішення. 
Згідно з ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення. 
Отже, апеляційний суд, встановивши, що апеляційну скаргу адвоката подано з пропуском строку на апеляційне оскарження вироку та відсутність підстав для його поновлення, прийняв законне рішення про повернення апеляційної скарги стороні захисту. 
Будь-яких інших обґрунтованих доводів щодо порушень, допущених судом апеляційної інстанції, у касаційній скарзі не наведено. Суд вважає рішення судді апеляційної інстанції від 24 січня 2022 року таким, що ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову 
у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд  
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 січня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                            ОСОБА_3