П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 300/1942/20	
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.
за участі секретаря – Алексєєвої Н. М.

представника ГУ ДПС в Івано – Франківській області – Липчук В. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано – Франківській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі за позовом Головного управління ДПС в Івано – Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС в Івано – Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

06 серпня 2020 року Головне управління ДПС в Івано – Франківській області (далі – ГУ ДПС в Івано – Франківській області) звернулось до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути, з останньої, податковий борг в сумі 101  906,73 грн.

Підставами для задоволення позову ГУ ДПС в Івано – Франківській області вказувало, що на його адресу надійшов лист Івано – Франківської митниці та лист Департаменту протидії митним правопорушенням ДФС України про порушення ОСОБА_1 порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення легкового автомобіля марки AUDI А8, номер кузова НОМЕР_1 , 2012 року випуску, об`єм двигуна 1984 см. куб., код УКТ ЗЕД 87032390.
Вказані порушення, як наголошував контролюючий орган, виразилися в неправильному зазначенні митної вартості товару, що підлягав розмитненню, а саме: замість 12  000 євро, декларант вказав 5  200 євро.
Обставини порушення ОСОБА_1 приписів Митного кодексу України підтверджуються, за твердженням позивача, копіями матеріалів перевірки, проведеної митними органами Королівства Бельгії стосовно автентичності документів поданих Івано – Франківській митниці ДФС під час оформлення наведеного транспортного засобу за митною декларацією UA206010/2018/410716 від 21.09.2018.
У зв`язку з виявленими порушеннями, як указує ГУ ДПС в Івано – Франківській області, 15.08.2019 були прийняті такі податкові повідомлення-рішення:

№0017831306 про збільшення грошового зобов`язання за платежем мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами на суму 21  661,75 грн та за штрафними фінансовими санкціями (штрафами) на суму 5  415,44 грн;

№0017841306 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 47  655,84 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 11  913,96 грн.

Позаяк ОСОБА_1 не оскаржила наведені вище податкові повідомлення рішення та їх не сплатила, ГУ ДПС в Івано – Франківській області вирішило, що вони є узгодженими, а нарахована сума податкових зобов`язань набула статус податкового боргу.
За поясненнями ГУ ДПС в Івано – Франківській області, 23.10.2019 була прийнята податкова вимога №147768-55, де зазначено, що загальна сума податкового боргу станом на 22.10.2019 становить 101  906,73 грн, у тому числі основний платіж – 69 317,59 грн, штрафні (фінансові санкції) 17 329,40 грн, пеня 15  259,74 грн.
Покликаючись на норми Податкового кодексу України, позивач наголошує, що має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу.

27 листопада 2020 року адвокат Кіт Р. С., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції із зустрічним позовом до ГУ ДПС в Івано – Франківській області в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення – рішення від 15.08.2019:

-                    №0017831306 про збільшення грошового зобов`язання за платежем мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами на суму 21  661,75 грн та за штрафними фінансовими санкціями (штрафами) на суму 5  415,44 грн;

-                    №0017841306 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 47  655,84 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 11  913,96 грн.

Зустрічний позов обґрунтовувався такими підставами.
По – перше, як зазначає адвокат ОСОБА_2 , розмитнення легкового автомобіля марки AUDI А8, номер кузова НОМЕР_1 , 2012 року випуску, об`єм двигуна 1984 см. куб., код УКТ ЗЕД 87032390 здійснювала уповноважена особа – митний брокер ФОП ОСОБА_3 
ОСОБА_4 , являючись представником ОСОБА_1 в органах ДФС України, як пояснив адвокат, здійснив ввезення даного транспортного засобу на територію України та 17.09.2018 подав в пункті пропуску «Краковець – Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці усі належні документи для митного контролю та митного оформлення транспортного засобу марки AUDI, модель «А8».

По – друге, як наголошує адвокат, в матеріалах митного контролю та митного оформлення наведеного транспортного засобу наявний висновок судового експерта №180919-5 від 20.09.2018, за яким вартість транспортного засобу, що підлягав розмитненню становила 178  505,88 грн, що відповідає 5  405,01 євро і ця вартість значно перевищує вартість, що зазначена в рахунку фактурі.

По – третє, представник позивачки за зустрічним позовом указує, що протоколом про порушення митних правил №68/20600/19 від 05.04.2019, що складений стосовно ОСОБА_5 за частиною 1 статті 483 Митного кодексу України (переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю) встановлено, що саме ця особа переміщувала на митну територію України автомобіль марки AUDI А8, номер кузова НОМЕР_1 , 2012 року випуску, об`єм двигуна 1984 см. куб., код УКТ ЗЕД 87032390 і саме вона надала митному органу, в якості підстави для переміщення товару – договір купівлі- продажу від 14.09.2018, який містив неправдиві відомості щодо вартості товару.

По – четверте, як зауважує представник, за результатами розгляду згаданого протоколу, провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення.

По – п`яте, адвокат Кіт Р. С. заявляє, що його довірителька не отримувала спірні податкові повідомлення – рішення і насамперед це пов`язано з тим, що в період їх складання та направлення на її адресу, вона не була зареєстрована та не проживала за адресою: АДРЕСА_1 , а була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_2 .
За таких умов, адвокат, покликаючись на норми Податкового кодексу України, вважав, що нараховані грошові зобов`язання та штрафи не є узгодженими та вочевидь відсутні підстави для складання і направлення на адресу платника податків податкової вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, у задоволенні первісного позову ГУ ДПС в Івано – Франківській області про стягнення податкового боргу в сумі 101 906,73 грн було відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.08.2019 за №0017831306 та №0017841306 – задоволено.
Суд визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано – Франківській області від 05.08.2019 за №0017831306 про збільшення грошового зобов`язання за платежем мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами на суму 21  661,75 грн та за штрафними фінансовими санкціями (штрафами) на суму 5  415,44 грн та за №0017841306 про збільшення грошового зобов`язання податку на додану вартість на суму 47  655,84 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 11  913,96 грн.

Вирішуючи справу по суті та приймаючи таке рішення, суд першої інстанції погодився з правовою позицією адвоката Кіта Р. С. про те, що саме ОСОБА_4 , являючись представником ОСОБА_1 в органах ДФС України, надавав усі необхідні документи для митного оформлення транспортного засобу, а сама ОСОБА_1 не володіла інформацією, яка наявна в документах, наданих митними органами Королівства Бельгії.
Також суд першої інстанції звернув увагу на відсутність судового рішення про встановлення вини ОСОБА_4 в порушенні частини 1 статті 483 Митного кодексу України, а саме: в поданні митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 , як необхідної складової податкового правопорушення, що зумовлює протиправність застосування до неї штрафних (фінансових) санкцій за такі правопорушення.
За аналізом фактичних обставин справи та норм Податкового кодексу України, суд поважав, що прийняті щодо ОСОБА_1 податкові повідомлення – рішення не набули статусу узгоджених, адже не були належним чином вручені, що в такому випадку виключає наявність податкового боргу.
Резюмуючи викладене, суд констатував, що контролюючий орган, в порушення частини 2 статті 77 КАС України, яка встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність прийнятого ним рішення, не довів цього, а відтак спірні рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ГУ ДПС в Івано – Франківській області, в апеляційній скарзі, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу та про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень.
Обґрунтування апеляції складається з такого.
Так, скаржник, покликаючись на статтю 264 Митного кодексу України стверджує, що ОСОБА_1 несе повну відповідальність за достовірність відомостей зазначених в митній декларації, в тому числі щодо достовірності митної вартості. На підтвердження даного доводу, скаржник указує, що ОСОБА_1 уклала правочин щодо придбання транспортного засобу, здійснила його ввезення на митну територію України (згідно наданого доручення ОСОБА_4 ).
Також ГУ ДПС в Івано – Франківській області звертає увагу на пропуск ОСОБА_1 строку звернення до суду із зустрічним позовом про оскарження рішень контролюючого органу.
Покликаючись на правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19, контролюючий орган наголошує, що процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення – рішення, у випадку якщо платником податку не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження), визначається частиною 2 статті 122 КАС України та становить 6 місяців з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

ОСОБА_1 та її представник – адвокат Кіт Р. С. не скористалися правом подання відзиву на апеляцію.

У суді апеляційної інстанції представник ГУ ДПС в Івано – Франківській області підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Адвокат Кіт Р. С., отримавши виклик до суду апеляційної інстанції для участі у справі, повідомив про те, що мобілізований та прибути не може.
ОСОБА_1 , отримавши виклик до суду апеляційної інстанції, надіслала на адресу суду заяву про перенесення розгляду справи, оскільки не бажає змінювати адвоката Кіта Р. С., який мобілізований та не може представляти її інтереси.
Колегія суддів поважала, що така заява ОСОБА_1 є необґрунтованою та не може бути задоволена, адже ОСОБА_1 була завчасно повідомлена про місце, день та час розгляду справи (02.09.2022) і знаючи про те, що адвокат Кіт Р. С. не зможе представляти її інтереси в суді мала можливість скористатися правової допомогою іншого адвоката. Процесуальне законодавство не встановлює підстав для відкладення розгляду справи у випадку, якщо учасник справи наполягає на участі конкретного адвоката, а такий адвокат не може з`явитися до суду з поважних причин.

Фактичні обставини справи.

17.09.2018 ОСОБА_1 видала довіреність на ім`я ОСОБА_4 та уповноважила його бути її представником, у тому числі в органах ДФС, Держаної прикордонної служби України, сервісних центрах МВС України, в органах ДАЇ, Національної поліції з питань придбання на її ім`я будь – якого автомобіля за ціною та на умовах на свій власний розсуд. Для цього вона надала ОСОБА_4 , зокрема, право укладати та підписувати від її імені договори щодо купівлі транспортного засобу, проводити необхідні платежі.
17.09.2018 ОСОБА_4 через пункт пропуску «Креківець-Корчова» митного поста «Краковець» Львівської митниці ввіз на територію України товар - автомобіль марки AUDI, модель A8, 2012 року випуску, бувший у використанні, кузов НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1984 см. куб., тип двигуна бензиновий з електричним (гібрид), потужність двигуна 155 квт, наявні пошкодження аварійного характеру, код УКТ ЗЕД 87032390.
Для митного оформлення даного товару ОСОБА_4 надав митному органу в якості додатка до митної декларації UA206010/2018/410716 від 21.09.2018 договір купівлі-продажу № б/н від 14.09.2018, в якому зазначено, що Продавцем даного товару є BRUND 
WAGNER (BIELEFELD NEUSTATDER STABE 85), Покупцем товару є ОСОБА_6 ), зазначена адреса м. Івано – Франківськ, вул. Межева – Сад 40, с. Крихівці та вартість товару 5200 євро.
05.04.2019 Івано – Франківською митницею ДФС складений протокол про порушення ОСОБА_4 частиною 1 статті 483 Митного кодексу України, а саме, останнього звинувачували в поданні митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо митної вартості товару.
Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.09.2019, яка набрала законної сили, у справі №344/7106/19, провадження щодо ОСОБА_4 за частиною 1 ст. 483 Митного Кодексу України закрито, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
На підставі пункту 1 частини 3 статті 345, пункту 2 частини 2 статті 351 Митного кодексу України, наказу ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 17.05.2019 №763 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України за митною декларацією UA206010/2018/410716 від 21.09.2018 (легковий автомобіль марки AUDI А8, номер кузова НОМЕР_1 , 2012 року випуску, об`єм двигуна 1984 см. куб., код УКТ ЗЕД 87032390.
При проведенні даної перевірки посадова особа, що її здійснювала, використала інформацію, яка містилася в листі Івано-Франківської митниці ДФС від 03.05.2019 №361/7/09-70-20-30 про порушення ОСОБА_1 порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення наведеного транспортного засобу за митною декларацією UA 206010/2018/410716 від 21.09.2018, де в пункті 9 вона визначена особою відповідальною за фінансове врегулювання.
Також, нею була використана інформація, що надійшла від Департаменту протидії митним правопорушенням ДФС України листом від 20.02.2019 №5571/7/99-99-20-02-01-17.
Так, даною установою було надано завірені, згідно вимог чинного законодавства, копії матеріалів перевірки проведеної митними органами Королівства Бельгії, стосовно автентичності документів поданих Івано-Франківській митниці ДФС під час оформлення товару за митною декларацією UA206010/2018/410716 від 21.09.2018 на легковий автомобіль марки AUDI А8, номер кузова НОМЕР_1 , 2012 року випуску, об`єм двигуна 1984 см. куб., код УКТЗЕД 87032390.
Зокрема, митними органами Королівства Бельгії були надані такі документи, щодо яких був здійснений переклад на українську мову:
рахунок – фактура від 13.09.2018 №20182153, виданий Продавцем BVBA DE RUYTER-HINDDRYCKX на адресу ОСОБА_7 ( АДРЕСА_3 , Україна) на продаж автомобіля, після аварії, марки AUDI А8, номер кузова НОМЕР_2 , дата першого використання 27.04.20212, робочий об`єм 1390 куб.см, потужність двигуна (KW) 90, пробіг 194  574 км, колір чорний, Еuro5, паливо  бензин, вартістю 12  000 євро;
експортна декларація митних органів Королівства Бельгії №18BЕE0000041883972 від 13.09.2018, відповідно до якої Продавцем та Відправником автомобіля марки AUDI А8 HYBRID, вартістю 12  000 євро є бельгійська компанія BVBA DE RUYTER-HINDDRYCKX (AMBACHTSTRAAT 16E - 8820 TORHOUT - DELGIE), Покупцем та Отримувачем – Васенко Володимир (вул. Центральна, 3, с. Комарівка, 48352, Україна).

У тому числі особою, що здійснювала перевірку, були досліджені дані автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор», де містилися документи представлені особою відповідальною за фінансове врегулювання ОСОБА_1 для митного оформлення до митної декларації UA 206010/2018/410716 від 21.09.2018.

Відповідно до митної декларації UA 206010/2018/410716 від 21.09.2018 декларант, що здійснював розмитнення легкового автомобіля марки AUDI А8, номер кузова НОМЕР_1 , 2012 року випуску, об`єм двигуна 1984 см. куб., вартістю 5  200 євро, код УКТ ЗЕД 87032390 являвся ФОП ОСОБА_3 , одержувачем ОСОБА_4 , особа, відповідальна за фінансове регулювання ОСОБА_1 .
З урахуванням рішення Івано-Франківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 20.09.2018 UA206000/2018/000708/1 декларант сплатив платежі до бюджету на загальну суму 179  694,42 грн.
Як випливає з акта документальної позапланової перевірки, ОСОБА_1 недоплатила митних платежів до державного бюджету в сумі 69  317,59 грн.
Так, за порушення:
пункту 2 частини 2 статті 52, пункту 1 частини 1 статті 57 Митного кодексу України, підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу ОСОБА_1 донараховано ввізного мита в розмірі 21 661,75грн;
- підпункту 16.1.4, пункту 16.1 статті 16, підпункту «в» пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187 та пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України донараховано податок на додану вартість в розмірі 47 655,84 гривень.

05.08.2019, ГУ ДПС в Івано – Франківській області, на підставі наведених вище висновків акта перевірки, прийняло податкові повідомлення-рішення:

-          №0017831306 про збільшення грошового зобов`язання за платежем мито на товари, які ввозяться (пересилаються) громадянами на суму 21  661,75 грн та за штрафними фінансовими санкціями (штрафами) на суму 5  415,44 грн;

-          №0017841306 про збільшення грошового зобов`язання податку на додану вартість на суму 47  655,84 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 11  913,96 грн.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Вирішуючи довід апеляції, що за приписами частини 8 статті 264 Митного кодексу України ОСОБА_1 як особа, від імені якої укладений правочин на придбання транспортного засобу, та як особа відповідальна за фінансове врегулювання, повинна сплатити до бюджету недоплачене ввізне мито та податок на додану вартість, у зв`язку з заниженням митної вартості товару при його декларуванні, колегія суддів встановила таке.
Відповідно до частини першої статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Згідно з пунктом 2 частини восьмої статті 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору.
Частина восьмої статті 264 Митного кодексу України унормовує, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а  декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Частинами 5, 6 статті 265 Митного кодексу України встановлено, що декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені. Декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями
Частиною четвертою статті 266 Митного кодексу України визначено, що у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.
Згідно з частиною п`ятою статті 266 Митного кодексу України особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.
Відповідно до частини першої статті 293 Митного кодексу України особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов`язок із сплати митних платежів солідарно з декларантом.
Згідно з частиною другою статті 293 Митного кодексу України особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.
Частинами першою та другою статті 303 Митного кодексу України визначено, що у разі несплати або неповної сплати митних платежів у встановлений строк такі платежі стягуються в порядку та строки, визначені Податковим кодексом України. Належні до сплати суми митних платежів стягуються з осіб, відповідальних за їх сплату.
Аналізуючи зазначені норми законів, а також правові висновки Верховного Суду, що викладені в постанові від 09.06.2020 у справі №809/2675/15, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Митний кодекс України покладає обов`язки зі сплати митних платежів та інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів, під час декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення на декларанта (особу, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування) або на особу, уповноважену на декларування від імені декларанта.
При цьому, за приписами цього Кодексу,  на декларанта або на особу, уповноважену на декларування від імені декларанта, у повному обсязі покладається відповідальність за вчинення порушення митних правил, які відповідно до частини першої статті 67 Митного кодексу України є адміністративними правопорушеннями, до яких належить, зокрема і подання митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо  митної вартості товару (частина 1 статті 483 Митного кодексу України).
Відповідно, відповідальність за подання недостовірних відомостей, внесених декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів до митної декларації, яка покладена в повному обсязі статтею 264 Митного кодексу України на декларанта або уповноважену ним особу, є відповідальністю за адміністративне правопорушення, яка передбачає накладення на цих суб`єктів адміністративного стягнення.
У разі виявлення контролюючим органом унаслідок документальної невиїзної перевірки своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України заниження податкових зобов`язань, заявлених у митних деклараціях, контролюючий орган зобов`язаний визначити суму грошових зобов`язань платнику податків, який згідно з частиною другою статті 293 Митного кодексу України,  визначений особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Отже, обов`язок зі сплати вже донарахованих, після проведення документальної перевірки, митних платежів - податкового зобов`язання Митний кодекс України покладає на відповідного платника податків, зокрема фізичну особу, яка має, одержує (передає) об`єкти оподаткування або провадить діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування, і на яку покладено обов`язок зі сплати податків та зборів згідно з Податковим кодексом України.
За таких обставин, слід погодитися з доводами ГУ ДПС в Івано – Франківській області, що наявність в митній декларації UA 206010/2018/410716 від 21.09.2018 в графі 9 зазначення ОСОБА_1 в якості особи відповідальної за фінансове регулювання, дає підстави, в розумінні пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України вважати її платником мита та податку на додану вартість.
Розглядаючи питання доведеності факту заниження декларантом митної вартості легкового автомобіля марки AUDI А8, номер кузова НОМЕР_1 , 2012 року випуску, об`єм двигуна 1984 см. куб., колегія суддів встановила таке.

Як згадувалося вище, висновок про те, що при розмитненні автомобіля марки AUDI А8 була занижена його вартість, контролюючий орган зробив на підставі:
рахунку – фактури від 13.09.2018 №20182153, виданого Продавцем  BVBA DE RUYTER-HINDDRYCKX на адресу ОСОБА_7 ( АДРЕСА_3 , Україна) на продаж автомобіля, після аварії, марки AUDI А8, номер кузова НОМЕР_3 , дата першого використання 27.04.20212, робочий об`єм 1390 куб. см, потужність двигуна (KW) 90, пробіг 194  574 км, колір чорний, Еuro5, паливо  бензин, вартістю 12  000 євро;
експортної декларації митних органів Королівства Бельгії №18BЕE0000041883972 від 13.09.2018, відповідно до якої, Продавцем та Відправником автомобіля марки AUDI А8 HYBRID, вартістю 12  000 євро є бельгійська компанія BVBA DE RUYTER-HINDDRYCKX (AMBACHTSTRAAT 16E - 8820 TORHOUT - DELGIE), Покупцем та Отримувачем – Васенко Володимир ( АДРЕСА_3 ).

Водночас, у цій справі, для проведення розмитнення спірного транспортного засобу декларантом був наданий договір купівлі-продажу № б/н від 14.09.2018, в якому зазначено, що Продавцем даного товару є BRUND WAGNER (BIELEFELD NEUSTATDER STABE 85), Покупцем товару ОСОБА_6 (ОЛАБІНА Олена), вартість товару 5200 євро.
Виходячи з технічної характеристики товару, що була заявлена в митній декларації UA206010/2018/410716, уповноваженою, ОСОБА_1 , особою заявлявся інший товар, ніж придбавав ОСОБА_8 .
Передусім слід звернути увагу, що номер кузова, зазначений в документах, що надані Королівством Бельгії та декларантом ОСОБА_1 є різними.
Так, в рахунку – фактурі (т.1 а.с.208), оформленому на нідерландській мові номер кузову вказаний WAUZZZ4H0CN032646, в перекладі з нідерландської мови на українську мову, номер кузова вказаний - НОМЕР_2 , тобто замість цифри 0 міститься буква Q.
Попри те, що переклад представлених документів був неофіційним, існуючі розбіжності, не дають суду апеляційної інстанції дійти однозначного висновку, за яким номером кузова придбав автомобіль марки AUDI А8 ОСОБА_8 та чи є придбаний ним транспортний засіб тим же самим транспортним засобом, що придбав ОСОБА_4 .
Окрім того, згідно митної декларації UA206010/2018/410716 ОСОБА_4 придбав автомобіль марки AUDI марки «А8», модель, модифікація А8, 2.0 TFSI Hybrid tiptronik 4 (4H), двигун гібридній: бензиновий двигун з робочим об`ємом циліндрів 1984 куб. см (2,0), потужністю 155 кВт та електричний двигун, потужністю 49кВт.
Натомість згідно рахунку – фактурі, наданого митними органами Королівства Бельгії, ОСОБА_8 придбав автомобіль марки AUDI марки «А8» з бензиновим двигуном 1390 см. куб, потужністю 90 кВт.
Отже, існують розбіжності і між наведеними технічними характеристиками.
Понад те, як обґрунтовано зазначив адвокат ОСОБА_2 , контролюючим органом не перевірено обставини придбання ОСОБА_4 транспортного засобу в компанії BRUND WAGNER (BIELEFELD NEUSTATDER STABE 85), а саме: відсутні докази щодо фальсифікації поданого договору купівлі-продажу від 14.09.2018.
Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_8 оформлювалася експортна декларація в митних органах Королівства Бельгії №18BЕE0000041883972 від 13.09.2018, яка підтверджує проходження, останнім, митного оформлення для вивезення товару за межі країни.
Відсутні дані яким чином ОСОБА_8 розпорядився придбаним автомобілем марки AUDI марки «А8».
За таких умов, колегія суддів вважає, що контролюючий орган не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав для збільшення суми грошового зобов`язання по ввізному миту та збільшення суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість.
Таким чином, є підстави вважати, що прийняті контролюючим органом спірні податкові повідомлення – рішення є протиправними.

Досліджуючи доводи апеляції щодо пропуску позивачкою, встановленого частиною 2 статті 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду для оскарження спірних податкових повідомлень – рішень, колегія суддів вказує таке.

Відповідно до пунктів 42.1., 42.2  статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пункт 70.7. статті Податкового кодексу України унормовує, що фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну своїх даних, зокрема, у разі зміни місця податкової адреси (прописки). Ці зміни вносяться до облікової картки протягом місяця з дня їх виникнення шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
За приписами пункту 42.3. статті 42 Податкового кодексу України якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.
Фактичними обставинами справи встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 вибула 18.11.2018 із АДРЕСА_2 . Виходячи з пояснень її представника, вона не повідомляла контролюючий орган про зміну податкової адреси.
Аналізуючи зустрічну позовну заяву від 27.11.2020, суд апеляційної інстанції встановив, що представник ОСОБА_1 , оскаржуючи спірні податкові повідомлення – рішення від 15.08.2019, наполягав, що його довірителька, відповідно до статті 102 Податкового кодексу України, має право на таке оскарження протягом 1095 днів.
Вирішуючи питання дотримання ОСОБА_1 процесуальних строків звернення до суду, колегія суддів встановила таке.
Як правильно зазначив скаржник, з метою забезпечення єдиної правозастосовної практики під час судового розгляду податкових спорів у справах, у яких позивачем не використовувалася процедура адміністративного оскарження рішень податкового органу про нарахування грошових зобов`язань, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19 відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.04.2020 у справі №2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, і сформулював такий правовий висновок.
Так, суд найвищої інстанції вказав, що згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як випливає з матеріалів справи, адвокат Кіт Р. С. звернувся з зустрічним позовом про визнання протиправними податкових повідомлень – рішень на наступний день, після ухвалення згаданого вище рішення касаційного суду і вочевидь не був обізнаний з правовим висновком, який в ньому викладений. Офіційне оприлюднення постанови від 26.11.2020 у справі №500/2486/19 відбулося 10.12.2020.

У постанові Верховного Суду від 27.01.2022, яка ухвалювалася у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №160/1673/20 за подібними правовідносинами, наголошено, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.
Також, повертаючись до постанови Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №500/2486/19, колегія суддів звертає увагу на викладену там правову позицію, а саме, що після ухвалення цієї постанови суди повинні уникати формального підходу при застосуванні її висновків, зокрема не допускати випадків скасування судових рішень з мотивів пропуску строку звернення до суду, ухвалених відповідно до усталеної на той час судової практики, лише на тій підставі, що станом на час ухвалення судового рішення змінилось тлумачення Верховним Судом відповідної норми права з цього питання.
Зокрема, питання наявності підстав вважати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом, які пов`язані зі зміною правової позиції Верховного Суду, було предметом дослідження Верховним Судом у справі № 640/11650/21, за наслідками касаційного розгляду якої було ухвалено постанову від 23.09.2021.
У цій постанові суд касаційної інстанції зазначив, що у перехідний період для забезпечення реалізації права особи на звернення до суду у вказаних умовах їй має бути забезпечений певний розумний строк, достатній для формулювання правової позиції і вчинення дій з підготовки відповідного позову та його подання до суду.
Тобто, новий підхід Верховного Суду у питанні визначення строку звернення до суду з позовами може застосовуватися для нових позовів, поданих після ухвалення постанови від 26.11.2020, однак, при вирішенні питання поновлення строку звернення з позовом істотне значення мають такі обставини: строк, який сплинув після зміни судової практики і до моменту звернення до суду з позовом; причини, які заважали звернутися до суду з позовом у максимально короткий термін після зміни судової практики; чи є підставі вважати, що позивачем було допущено необґрунтовані зволікання.
Аналогічний підхід було продемонстровано Верховним Судом при розгляді справи № 580/3400/20 (постанова від 27.07.2021).
Позаяк, ОСОБА_1 не пропустила строк на оскарження спірних повідомлень рішень, слід погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що дані рішення не набули статусу узгоджених, а тому в задоволенні позову ГУ ДПС в Івано – Франківській області про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу слід відмовити.
До того ж, є правильним висновок суду про наявність підстав для задоволення зустрічного позову, адже як згадувалося вище, прийняті щодо позивачки податкові повідомлення – рішення від 15.08.2019 за №0017831306 та за №0017841306 є протиправними та підлягають скасуванню.
Відповідно до положень статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався наведених вище вимог, а інше мотивування судом апеляційної інстанції підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , не тягне за собою зміну або скасування судового рішення.

Керуючись статтями: 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано – Франківській області залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року у справі за позовом Головного управління ДПС в Івано – Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано – Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                                                 Л. В. Стас

суддя                                                                                 Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 05.10.2022.