Постанова
Іменем України
07 вересня 2022 року
м. Київ
справа № 404/6016/17
провадження № 61-8864св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Грушицького А. І.,
суддів: Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Стрільчука В. А.,               
 
учасники справи:
позивач - військовий прокурор Кіровоградського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницького, 
відповідачі: Кіровоградська міська рада, ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницького на рішення Кіровоградського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 
2020 року у складі судді Павелко І. Л. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 квітня 2021 року у складі колегії суддів: 
Чельник О. І., Єгорової С. М., Черненка В. В., у справі за позовом військового прокурора Кіровоградського гарнізону Південного регіону України 
в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницького до Кіровоградської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, витребування земельної ділянки з незаконного володіння,
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2017 року військовий прокурор Кіровоградського гарнізону Південного регіону України звернувся до суду в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та квартирно-експлуатаційного відділу 
м. Кропивницького (далі - КЕВ м. Кропивницького) з позовом до Кіровоградської міської ради, ОСОБА_1 , в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення п`ятої сесії сьомого скликання Кіровоградської міської ради від 10 листопада 2016 року № 642 «Про передачу ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 » та витребувати з незаконного володіння 
ОСОБА_1 на користь держави в особі Міністерства оборони України зі складанням акта прийому-передачі земельну ділянку з кадастровим номером 3510100000:06:072:0068, загальною площею 0,0848 га, нормативною грошовою оцінкою 320 016,12 грн.
В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що відповідно до державного акта про право постійного користування землею серії 
Б№ 011677, виданого у 1988 році, Кіровоградській квартирно-експлуатаційній частині виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради народних депутатів надано в постійне та безоплатне користування земельні ділянки загальною площею 30,51 га, розташовані на території Кіровського району 
м. Кропивницького. 
Міністерство оборони України доручило дочірньому підприємству Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» Державному госпрозрахунковому 
зовнішньо-торгівельному підприємству «Спецтехноекспорт» (далі - 
ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГП «Спецтехноекспорт») за комісійну плату 
в інтересах Міністерства оборони України та за рахунок останнього вчиняти правочини з покупцями щодо реалізації на внутрішньому ринку нерухомого військового майна, загальною площею 98,1 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
12 січня 2006 року між ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГП «Спецтехноекспорт» та приватним підприємцем Степановим С. М. укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований у реєстрі за № 16, за умовами якого продавець зобов`язався передати нежитлову будівлю загальною площею 98,10 кв. м, площа земельної ділянки 130,40 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у власність покупцю, а покупець зобов`язався прийняти предмет договору та сплатити за нього грошову суму.
У подальшому рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 12 серпня 2013 року № 51 зазначену нежитлову будівлю переведено до категорії житлових. Разом із тим, придбана ОСОБА_1 будівля розташована на земельній ділянці площею 3,83 га, на якій також знаходяться інші об`єкти нерухомості Міністерства оборони України. Зазначена земельна ділянка належить на праві постійного користування КЕВ м. Кропивницького. Земельна ділянка площею 3,83 га входить до загальної площі закріплених за вказаним землекористувачем у безстрокове і безплатне користування 
30,51 га землі в межах згідно з планом землекористувань для службового користування, що підтверджується рішеннями Господарського суду Кіровоградської області від 23 травня 2012 року та Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20 вересня 2012 року у справі 
№ 5013/297/12, Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 березня 2014 року та Апеляційного суду Кіровоградської області від 15 травня 
2014 року у справі № 404/5384/13-ц, що згідно з частиною третьою статті 61 ЦПК України є преюдиційним фактом. Зокрема, у вказаних справах встановлено, що спірна земельна ділянка, на якій розташований придбаний ОСОБА_1 об`єкт нерухомості, повністю охоплюється земельною ділянкою загальною площею 30,51 га згідно з державним актом на право користування землею серії Б№ 011677, виданим у 1988 році Кіровоградській квартирно-експлуатаційній частині району м. Кіровограда (правонаступником якої є КЕВ м. Кропивницького); вказаний об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці площею 130,40 кв. м, а не 0,0848 га. 
У свою чергу Міністерство оборони України чи КЕВ м. Кропивницького добровільну згоду на припинення права постійного користування спірною земельною ділянкою не надавали у порядку, передбаченому статтею 142 ЗК України, п.п. 44, 45 Наказу Міністерства оборони України від 22 грудня 
1997 року № 483, а відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення правовідносин, при переході речових прав на об`єкт нерухомості, права на земельну ділянку, на якій вони розташовані, не переходять автоматично. Крім того, ОСОБА_1 земельна ділянка необхідна для обслуговування приватної будівлі, що свідчить про зміну її цільового призначення, разом із тим, відповідно до статей 77, 84 ЗК України землі оборони можуть перебувати лише у державній власності і не можуть передаватися у комунальну чи приватну власність.
Посилаючись на те, що рішенням Кіровоградської міської ради 
від 10 листопада 2016 року № 642 ОСОБА_1 незаконно передано безоплатно у власність земельну ділянку на 
АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0848 га, яка фактично належить до земель оборони, військовий прокурор Кіровоградського гарнізону Південного регіону України просив задовольнити позовні вимоги.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 
2020 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 14 квітня 2021 року, у задоволенні позову військового прокурора Кіровоградського гарнізону Південного регіону України, поданого в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та КЕВ м. Кропивницького до Кіровоградської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, витребування з незаконного володіння земельної ділянки, відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що право власності ОСОБА_1 набуте на підставах, які не заборонені законом, зокрема, на підставі правочинів (справа № 404/1459/17 рішення 
від 10 травня 2017 року, яке набрало законної сили).
Відомості з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (кадастровий номер 3510100000:06:072:0068) спростовують твердження прокурора про те, що спірна земельна ділянка відноситься до категорії земель оборони та належить на праві власності державі в особі Міністерства оборони України.
Оскільки земельна ділянка КЕВ м. Кропивницького на 
АДРЕСА_1 не сформована, відсутня технічна документація із землеустрою, що розроблена та затверджена в установленому законом порядку, підстави для задоволення позовних вимог військового прокурора відсутні.
Крім того, судами взято до уваги висновки експертів за результатами земельно-технічної експертизи. Так, відповідно до висновку експерта за результатами земельно-технічної експертизи № 696/697/20-27 
від 10 березня 2020 року згідно з наданими на дослідження документами не вбачається порушень меж між земельною ділянкою з кадастровим номером 3510100000:06:072:0068 (площею 0,0848 га) власника ОСОБА_1 , 
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 
та земельною ділянкою КЕВ м. Кропивницького Міністерства оборони України, яка знаходиться на АДРЕСА_1 . 
Відповідно до висновку експерта за результатами земельно-технічної експертизи від 20 січня 2020 року № 3393/3394/19-27, виконаного за замовленням КЕВ м. Кропивницького, документація, яка надана на дослідження, не затверджена відповідними органами, визначеними статтею 122 ЗК України, а тому не може бути використана при експертних дослідженнях як документація із землеустрою, що розроблена та затверджена в установленому законом порядку.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
24 травня 2021 року спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та КЕВ м. Кропивницького подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кіровоградського районного суду м. Кіровограда 
від 01 жовтня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду 
від 14 квітня 2021 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2021 року поновлено спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Південного регіону строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
У серпні 2021 року справу № 404/6016/17 передано до Верховного Суду. 
Ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2022 року справу призначено до судового розгляду.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 
400 ЦПК України). 
Як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на підстави оскарження, визначені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Касаційна скарга мотивована помилковістю висновків судів першої та апеляційної інстанцій про недоведеність факту порушення права на спірну земельну ділянку, оскільки вона є не сформованою, у зв`язку з тим, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 
2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера, а тому в цьому випадку відповідно до державного акта на право користування землею Б№ 011677, виданого у 1988 році, земельна ділянка є сформованою. 
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду 
від 17 лютого 2021 року у справі № 910/21404/17, який не було враховано при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій.
Судами не враховано також особливості правового режиму земель оборони, визначені статтею 77 ЗК України. Так, істотною передумовою для припинення права постійного користування землями оборони, закріпленими за структурними одиницями Збройних Сил України, та подальшої передачі їх у власність або користування третім особам є отримання згоди на це Міністерства оборони України (аналогічний правовий висновок викладено 
в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року 
у справі № 924/174/18).
Доводи інших учасників справи
У серпні 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить суд у задоволенні касаційної скарги відмовити та залишити без змін оскаржувані судові рішення.
Відзив мотивовано безпідставністю доводів касаційної скарги, оскільки прокурором не доведено факту порушеного права на спірну земельну ділянку, яка була передана у власність відповідача із земель житлової та громадської забудови, а не із земель оборони. 
Суди повно та всебічно дослідили обставини, що мають значення для справи, та надали належну оцінку доказам, зокрема, висновкам експертів, відповідно до яких відсутнє порушення меж та накладання земельної ділянки 
ОСОБА_1 на АДРЕСА_1  та земельної ділянки КЕВ м. Кропивницького на 
АДРЕСА_1 .
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що у 1988 році Кіровоградській квартирно-експлуатаційній частині району м. Кіровограда видано державний акт на право користування землею серії Б№ 011677 на безстрокове користування 30,51 га землі. Вказана площа складається з трьох земельних ділянок площами 19,88 га, 3,83 га та 6,8 га. При цьому адреси земельних ділянок у державному акті не зазначено. Вказаний державний акт на право користування землею не зареєстрований у книзі записів державних актів на право користування землею, відсутня документація з землеустрою щодо розробки та затвердження в установленому законом порядку вказаних земельних ділянок (а. с. 8-12, т. 1). 
12 січня 2006 року між ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГП «Спецтехноекспорт», яке діяло на підставі статуту та договору комісії на реалізацію військового  майна від 02 листопада 2005 року № 5ТЕ-2-127-Д/К-2005-28, та приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Цимбаревич Л. Ю., зареєстрований у реєстрі за № 16 (а. с. 16-18, т. 1).
Предметом договору є нежитлова будівля, розташована за адресою: 
АДРЕСА_1 , та складається з нежитлової будівлі загальною площею 98,1 кв. м, площа земельної ділянки 130,40 кв. м.
Рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 12 вересня 2013 року № 516 вказаний об`єкт нерухомості переведений до категорії житлових (а. с. 13, т. 1).
Рішенням 2-ї сесії 7-го скликання Кіровоградської міської ради № 119 
від 23 лютого 2016 року ОСОБА_1 з урахуванням вимог статті 
144 Конституції України, п. 34 статті 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статті 50 Закону України «Про землеустрій», статей 12, 116, 118, 121 ЗК України було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність на АДРЕСА_1 площею 0,0848 га - землі одно- та двоповерхової житлової забудови для будівництва та обслуговування належного йому на праві приватної власності житлового будинку за вказаною адресою, за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі (а. с. 14, т. 1).
Рішенням 5-ї сесії 7-го скликання Кіровоградської міської ради 
від 10 листопада 2016 року № 642 затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку (кадастровий номер 3510100000:06:072:0068) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,0848 га (у тому числі по угіддях 0,0848 га - землі одно- та двоповерхової житлової забудови) за рахунок земель житлової та громадської забудови, про що державним реєстратором Кіровоградської міської ради 25-28 листопада 2016 року внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 15, т. 1).
З даних Національної кадастрової системи судами встановлено, 
що відомості щодо реєстрації земельної ділянки за КЕВ на АДРЕСА_1 станом на 18 грудня 2017 року відсутні. Згідно з кадастрових даних та Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування землею, договорів оренди землі відомості про реєстрацію державного акта на право користування землею серії Б№ 011677 Кіровоградській квартирно-експлуатаційній частині району м. Кіровограда відсутні.
Відповідно до висновку експерта за результатами земельно-технічної експертизи від 10 березня 2020 року № 696/697/20-27 згідно з наданими 
на дослідження документами не вбачається порушень меж між земельною ділянкою з кадастровим номером 3510100000:06:072:0068 (площею 
0,0848 га) власника ОСОБА_1 , яка знаходиться на 
АДРЕСА_1 , та земельною ділянкою КЕВ м. Кропивницького Міністерства оборони України, яка знаходиться на 
АДРЕСА_1 (а. с. 84-90, т. 2).
Відповідно до висновку експерта за результатами земельно-технічної експертизи від 20 січня 2020 року № 3393/3394/19-27, виконаного за замовленням КЕВ м. Кропивницького, документація, яка надана на дослідження КЕВ м. Кропивницького, не затверджена відповідними органами визначеними статтею 122 ЗК України, тому відповідно до статті 186 цього Кодексу не може бути використана при експертних дослідженнях як документація із землеустрою, що розроблена та затверджена в установленому законом порядку (а. с. 156-167, т. 2).
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення 
від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Перевіривши доводи касаційної скарги у межах та з підстав касаційного перегляду, вивчивши аргументи, викладені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції у повній мірі не відповідає вказаним вимогам закону.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.
Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян (держави), правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Звертаючись до суду із позовом у справі, що переглядається, військовий прокурор Кіровоградського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та КЕВ м. Кропивницького до Кіровоградської міської ради, ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати рішення п`ятої сесії сьомого скликання Кіровоградської міської ради від 10 листопада 2016 року № 642 «Про передачу ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки на 
АДРЕСА_1 » та витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 спірну земельну ділянку. При цьому прокурор посилався на те, що спірна земельна ділянка фактично належить на праві постійного користування землею Кіровоградській квартирно-експлуатаційній частині та відноситься до земель оборони.
З наведеними у позові доводами та обґрунтуваннями Кіровоградська міська рада незаконно розпорядилася землями державної власності, які належать до земель оборони, за відсутності доказів відмови попереднього користувача від земельних ділянок, а також за відсутності підстав для переходу права землекористування та з порушенням порядку встановлення і зміни цільового призначення земель.
Суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності та територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.
Статтями 13, 41 Конституції України передбачено, що від імені Українського народу права власника, зокрема, на землю здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.
Згідно із частинами першою, другою статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади.
Особливості правового режиму земель оборони визначені статтею 77 ЗК України, за частинами першою та другою якої (станом на час прийняття спірного рішення ради) землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України; землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності.
Відповідне регулювання міститься також у статті 1 Закону України «Про використання земель оборони» (у відповідній редакції), за змістом якої землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України, визнаються землями оборони. Військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог ЗК України (стаття 2 наведеного Закону).
Порядок використання земель оборони та особливості відчуження земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого військового майна, що підлягають реалізації, та земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, встановлюються законом.
До розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.
За статтею 14 Закону України «Про Збройні Сили України» землі, закріплені за військовими частинами та установами Збройних Сил України, є державною власністю та належать їм на праві оперативного управління. Вирішення питань щодо порядку надання Збройним Силам України в управління об`єктів державної власності, в тому числі і земельних ділянок, за статтею 9 вказаного вище Закону відноситься до повноважень КМУ.
Відповідно до пунктів 15, 16, 19, 44, 45, 46, 48, 50 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністра оборони України від 22 грудня 1997 року 
№ 483, за відсутністю потреби або по закінченню терміну користування землі, надані для потреб Збройних Сил України, підлягають передачі місцевим органам влади. 
Повноваження органів виконавчої влади у галузі земельних відносин визначено нормами глави 3 ЗК України. 
Статтею 4 Закону України «Про використання земель оборони» визначено вичерпний перелік видів використання земель оборони в господарських цілях. При цьому, відчуження земельних ділянок віднесених до земель оборони може відбуватися виключно у порядку передбаченому вказаним Законом. 
Згідно з пунктом 5.14 Положення про організацію Квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 03 липня 2013 року № 448, фонди військових містечок та земельні ділянки, обліковуються у КЕВ.
У справі, що переглядається, встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у 1988 році Кіровоградській квартирно-експлуатаційній частині району м. Кіровограда видано державний акт на право користування землею серії Б№ 011677 на безстрокове користування 30,51 га землі. Вказана площа складається з трьох земельних ділянок площами 19,88 га, 3,83 га та 6,8 га.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 травня 
2018 року, залишеним в силі постановою Верховного Суду від 08 липня 
2020 року у справі № 404/6880/17-ц, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акта на право користування землею. 
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 23 травня 
2012 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20 вересня 2012 року у справі
№ 5013/297/12 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про припинення права землекористування та визнання права користування земельною ділянкою.
Таким чином, вказаний акт Б№ 011677, яким підтверджено право безстрокового користування 30,51 га землі, є чинним.
Істотною передумовою для припинення права постійного користування землями оборони, закріпленими за структурними одиницями Збройних Сил України, та подальшої передачі їх у власність або користування третім особами є отримання згоди на це Міністерства оборони України, яка у цьому випадку відсутня.
Натомість відповідач, за відсутності дотримання встановленого законодавством порядку розпорядився землями оборони.
Ураховуючи правовий режим спірної земельної ділянки оборонного значення, оскаржуване рішення порушує охоронювані законом права позивача на користування ними та спрямоване на подальше вилучення і передачу у власність іншим особам.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що право власності ОСОБА_1 набуте на підставах, які не заборонені законом, зокрема, на підставі правочинів.
На думку судів першої та апеляційної інстанцій, земельна ділянка КЕВ 
м. Кропивницького на АДРЕСА_1 
не сформована, відсутня технічна документація із землеустрою, що розроблена та затверджена в установленому законом порядку, а тому, як наслідок, підстави для задоволення позовних вимог військового прокурора відсутні.
Разом із тим,  ОСОБА_1 набув право власності на підставі договору купівлі-продажу від 12 січня 2006 року, укладеного між ним та ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГП «Спецтехноекспорт», на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з нежитлової будівлі загальною площею 98,1 кв. м, площа земельної ділянки 130,40 кв. м. 
У свою чергу, предметом позову у цій справі є рішення п`ятої сесії сьомого скликання Кіровоградської міської ради від 10 листопада 2016 року № 642 «Про передачу ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 » та витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Міністерства оборони України зі складанням акта прийому-передачі земельної ділянки з кадастровим номером 3510100000:06:072:0068, загальною площею 0,0848 га.
Цивільним процесуальним законодавством визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення справи обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких виходив суд.
Допустивши порушення вимог цивільного процесуального законодавства щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи, а також об`єктивного та безпосереднього дослідження зібраних у справі доказів, суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про необґрунтованість позовних вимог військового прокурора Кіровоградського гарнізону Південного регіону України, поданого в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та КЕВ м. Кропивницького.
Оскільки фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлено, а суд касаційної інстанції у силу своїх процесуальних повноважень (стаття 400 ЦПК України) позбавлений можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, збирати та надавати оцінку доказам, колегія суддів частково приймає частково доводи касаційної скарги, з метою процесуальної економії, колегія суддів вважає за необхідне справу передати на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене в цій постанові, повно та всебічно дослідити обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, надати належну оцінку доказам: кожному доказу окремо, а також взаємному зв`язку доказів у їх сукупності, 
у результаті чого ухвалити законне та справедливе рішення по суті спору 
із дотриманням норм матеріального та процесуального права із визначенням належного способу захисту порушеного права.
Висновки Верховного Суду за результатом розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або необґрунтовано відхилив клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи допущені порушення норм процесуального права, що призвело до неповного встановлення фактичних обстави справи, оскаржувана постанова апеляційного суду підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції за статтею 411 ЦПК України для повного та всебічного дослідження обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Щодо розподілу судових витрат
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 18 травня 2020 року 
у справі № 530/1731/16-ц зроблено висновок про те, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
З огляду на те, що Верховний Суд дійшов висновку про передачу справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, колегія суддів не вирішує питання про розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький задовольнити частково.
Постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 квітня 2021 року скасувати. 
Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                  А. І. Грушицький
 
Судді:                                                                                                С. Ю. Мартєв
 
Є. В. Петров
 
В. В. Пророк
 
В. А. Стрільчук