Ухвала
22 листопада 2022 року
м. Київ
справа № 517/445/19
провадження № 61-11240ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 10 жовтня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною вище заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання на території України.
Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України до 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, а саме: в селі Новомиколаївка Захарівського (Фрунзівського) району Одеської області з березня 1991 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 та в селі Нова Шибка Захарівського (Фрунзівського) району Одеської області з 02 вересня 1999 року по теперішній час.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі - ГУ ДМС України в Одеській області) оскаржило його в апеляційному порядку.
Постановою Одеського апеляційного суду від 10 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ГУ ДМС України в Одеській області залишено без задоволення. Рішення Фрунзівського районного суду Одеської області 
від 15 жовтня 2019 року залишено без змін.
У листопаді 2022 року ГУ ДМС України в Одеській області звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 10 жовтня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, за результатами розгляду справи ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1 921,00 грн.
Згідно з підпункту 4 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подання заяви) за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України 
«Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 768,40 грн (1 921,00 х 0,2 х 200%).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код  отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 15 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 10 жовтня 2022 року залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                 Д. Д. Луспеник