УХВАЛА

13 грудня 2022 року 
м. Київ

cправа №  910/20788/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковський О.В. - головуючий, Білоус В.В., Погребняк В.Я., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Адвоката, фізичної особи-підприємця Калька Дмитра Олексійовича
на постанову  Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022
у складі колегії суддів: головуючого - Зубець  Л.П., Алданової  С.О., Ткаченка Б.О. 
та на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2022
у складі судді Борисенко І.І.
у справі № 910/20788/21
за позовом Адвоката, фізичної особи-підприємця Калька Дмитра Олексійовича 
до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),
про стягнення 50      000,00 грн.,
ВСТАНОВИВ:
05.12.2022 Адвокат, фізична особа-підприємець Калько Дмитро Олексійович  звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2022 у справі №910/20788/21 в порядку статей 286-288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/20788/21  визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Васьковський О.В., суддя - Білоус В.В., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 06.12.2022.
Розглянувши матеріали касаційної скарги, колегія суддів Касаційного господарського суду зазначає про таке. 
Приписами пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б)      особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Частиною п`ятою статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини сьомої статті 12 Господарського процесуального кодексу України  розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 установлено у розмірі 
 2270,00 грн., а тому сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 227 000,00 грн.
Пунктом 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України  визначено, що у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Предметом позову у даній справі є вимоги про стягнення у розмірі 50 000,00 грн., що менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2021 рік), а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України спір у справі №910/20788/21 є малозначним, при цьому заявником у поданій касаційній скарзі не наведено жодних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів а), б), в), г) пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Колегія суддів звертає увагу скаржника, що в силу зазначеної вище вимоги пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки відкриття касаційного провадження у справах з ціною позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, залежать виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.
Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. 
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
За змістом пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на викладене,  суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Адвоката, фізичної особи-підприємця Калька Дмитра Олексійовича на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 та   рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2022 у справі №910/20788/21, на підставі пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України.
На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Адвоката, фізичної особи-підприємця Калька Дмитра Олексійовича на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 та   рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2022 у справі №910/20788/21.
2. Касаційну скаргу Адвоката, фізичної особи-підприємця Калька Дмитра Олексійовича на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 та   рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2022 у справі №910/20788/21 повернути скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                               О.В. Васьковський
Судді                                                                                            В.В. Білоус
                                                                                                     В.Я. Погребняк