ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року	Львів	Справа № 380/3894/22 пров. № А/857/9637/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року, головуючий суддя – Братичак У.В., ухвалене у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, та зобов`язання вчинити дії,- 

                                                     В С Т А Н О В И В:

В лютому 2022 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ у Львівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення №260 від 16.12.2021 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити йому пенсію за вислугою років з 01 жовтня 2019 року відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ з врахуванням вислуги 29 років 02 місяці 04 дні.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що його календарної та пільгової вислуги років достатньо для призначення пенсії за віком.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №260 від 16.12.2021 року про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з врахуванням вислуги, яка становить 29 років 02 місяці 04 дні; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що Законом №2262-XII не встановлено, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності вислуги років, обчисленої на пільгових умовах, а вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності необхідної календарної вислуги років, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 31.07.2012 року за №240 о/с (по особовому складу), відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.64 «є» (за порушення дисципліни) лейтенанта міліції ОСОБА_1 /М-201014/, старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС, з 31.07.2012 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі № 2а-6930/12/1370, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 року, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України у Львівській області від 31.07.2012 року за №240 о/с в частині звільнення старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України у запас за пунктом 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області з 01.08.2012 року.
На виконання зазначеного рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 року у справі № 2а-6930/12/1370 11.01.2019 Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області винесено наказ № 1196 о/с, яким поновлено ОСОБА_1 на роботі з 01.08.2012 року.
Одночасно, наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 11.01.2019 № 1199 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) лейтенанта міліції ОСОБА_1 , старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС У Львівській області з 06.11.2015 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019 року, у справі №1.380.2019.000826 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 1199 о/с від 11.01.2019 року Про звільнення з органів внутрішніх справ України у запас Збройних сил України за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України лейтенанта міліції ОСОБА_1 , старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського районного відділу ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 06 листопада 2015 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського районного відділу ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 12 січня 2019 року.
На виконання зазначеного рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 року у справі №1.380.2019.000826 наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 29.07.2019 за №1231 о/с «Про виконання рішення суду», поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного інспектора міліції Шевченківського районного відділу ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 12.01.2019 року.
Після чого, наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 02.09.2019 року за №1237 о/с «Про звільнення», відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.64 «г» (через скорочення штатів) лейтенанта міліції ОСОБА_1 , старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України, з 29.09.2019 року. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні складає: 20 років 06 місяців 11 днів, у пільговому обчисленні: 25 років 05 місяців 10 днів.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року, у справі №1.380.2019.006663 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС в Львівській за №1237 о/с від 02.09.2019 року в частині зазначення вислуги років ОСОБА_1 на день звільнення у календарному обчисленні 20 років 06 місяців 11 днів, в пільговому обчисленні - 25 років 05 місяців 10 днів та в частині зазначення дати звільнення з 29 вересня 2019 року. Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області внести зміни до наказу за №1237 о/с від 02.09.2019 року в частині зазначення вислуги ОСОБА_1 з урахуванням трудового стажу за період з 07.11.2015 року включно по 28.07.2019 року та в частині зазначення дати звільнення з 30 вересня 2019 року. Визнано неправомірними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо незарахування до вислуги років ОСОБА_1 трудового стажу за період з 07.11.2015 року включно по 28.07.2019 року. Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 трудового стажу за період з 07.11.2015 року включно по 28.07.2019 року та з урахуванням дати звільнення визначеної з урахуванням висновків суду. 
На виконання зазначеного судового рішення, ГУ МВС у Львівській області винесло наказ від 08.12.2020 року №1287 о/с яким, зокрема визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС у Львівській області від 02.09.2019 № 1237 о/с, в частині зазначення вислуги років ОСОБА_1 на день звільнення у календарному обчисленні 20 років 06 місяців 11 днів, в пільговому обчисленні - 25 років 05 місяців 10 днів та в частині зазначення дати звільнення з 29 вересня 2019 року. Крім того, внесено зміни до наказу від 02.09.2019 року №1237 о/с, який слід читати - звільнити з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) лейтенанта міліції ОСОБА_1 , старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, з 30.09.2019 року. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги (з врахуванням раніше виплаченої) складає: 24 роки 03 місяці 05 днів, у пільговому обчисленні 29 років 02 місяці 04 дні, з урахуванням трудового стаж у період з 07.11.2015 року включно по 28.07.2019 року.
19.10.2021 року Департамент персоналу MBC України виготовив Подання про призначення пенсії №1042 від 19.10.2021 та разом з іншими матеріалами (Додатками на 35 арк.) скерував його до Головного Управління Пенсійного Фонду України у Львівській області.

Як слідує з вищевказаного подання, вислуга років ОСОБА_1 станом на 29.09.2019 року для призначення пенсії складає 29 років 02 місяці 04 дні, в тому числі: календарна вислуга років 24 роки 03 місяці 05 днів та у пільговому обчисленні - 04 роки 10 місяців 29 днів.
16.12.2021 року відповідач виніс рішення №260 про відмову у призначенні пенсії за вислугою років позивачу відповідно до п. «а» статті 12 Закону №2262.
Оскаржуване рішення відповідачем мотивовано тим, що для призначення пенсії за вислугою років за п. «а» статті 12 Закону №2262 позивач не має достатньої вислуги років. В даному рішенні відповідач зазначив, що згідно з наказом (витягом) від 21.07.2012 року №240 о/с вислуга років позивача на день звільнення становить 17 років 01 місяць 06 днів, що недостатньо для призначення пенсії, також з рішення слідує, що для призначення пенсії позивачу необхідно мати не менше 25 календарних років вислуги. Крім того, відповідач зазначив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 у справі №1.380.2019.006663, від 02.07.2019 року у справі №1.380.2019.000826 та від 20.12.2018 року у справі № 2а-6930/12/1370 жодних зобов`язань на ГУ ПФУ у Львівській області не покладено.
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ 30.09.2019 року та на момент його звільнення календарна вислуга років для призначення пенсії за вислугу років становить 24 роки 03 місяці 05 днів, а пільгова вислуга разом з календарною вислугою військової служби позивача становить 29 років 02 місяці 04 дні, що підтверджується наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 02.09.2019 року за №1237 о/с «Про звільнення», із змінами, внесеними наказом ГУ МВС у Львівській області від 08.12.2020 року №1287 о/с, прийнятим на виконання рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 року у справі №1.380.2019.006663, а також поданням про призначення пенсії Департаменту персоналу MBC України №1042 від 19.10.2021 року, позивач має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до положень пункту «а» статті 12 Закону № 2262-XII.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення, визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, в органах внутрішніх справ є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 року (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього закону мають звільнені зі служби особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом.
Як передбачено пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б - д , ж статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону. Статтею 17 Закону №2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії. При призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України постановою №393 від 17.07.1992 року затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393). Вказаним Порядком № 393 також визначаються періоди проходження військової служби, що зараховуються до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах.
Отже, Законом №2262-ХІІ передбачено пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.
Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлений Верховним Судом в постановах від 27.06.2018 року у справі № 750/9775/16-а, від 03.03.2021 року у справі №805/3923/18-а, від 10.03.2021 року у справі № 812/1100/17, від 16.03.2021 року у справі №826/16811/18 та від 14.04.2021 року у справі № 480/4241/18, які відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховуються судом при вирішенні спірних правовідносин.
Крім того, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону № 2262-ХІІ в частині призначення пенсії за вислугу років, враховуючи пільгове нарахування стажу, вважав за необхідне відступити від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17 (на які, зокрема, посилається представник відповідача). При цьому Верховний Суд зазначив про необґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводами апелянта про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.11.2018 у справі № 537/1980/16-а сформувала правовий висновок у подібних правовідносинах щодо компетенції уповноважених органів з питань прийняття рішень про призначення пенсії згідно із Законом № 2262-ХІІ. Уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу Пенсійного фонду України або відмовити у такому поданні.
З урахуванням висновків Верховного Суду у вказаних вище постановах, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року у справі №380/3894/22 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький