КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №372/630/21                                                                         Головуючий у суді І інстанції: Потабенко Л.В.
провадження №22-ц/824/9820/2022                                               Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
06 грудня 2022 року                                                                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Сліпченка О.І., Суханової Є.М., 
секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області  від 07 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство "Київський Картонно-Паперовий Комбінат" про поділ спільного майна подружжя,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. Уточнивши позовні вимоги обґрунтувала їх тим, що 09 лютого 2007 роки сторони уклали шлюб, який рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 червня 2020 року було розірвано. За час спільного проживання з відповідачем, за спільно нажиті кошти, 29 березня 2019 року, ними було придбано двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , а договір купівлі-продажу вказаної квартири було оформлено на відповідача. Після придбання квартири сторони зробили ремонт, придбали меблі, посуд, різну побутову техніку та встановили вікна. Позивач вказує, що до офіційного розірвання шлюбу, відповідачем було створено умови, що вона була вимушена піти з спірної квартири разом з дітьми, а всі придбані разом речі залишилися у квартирі. Позивачу з дітьми довелося переїхати проживати до своєї матері, яка допомагає їй у вихованні та утриманні дітей, відповідач ухиляється від батьківського обов`язку та не цікавиться життям дітей, участі у вихованні майже не приймає. Спірну квартиру, меблі, речі, побутову техніку сторони придбали для своєї сім`ї, а на даний час відповідач проживає у квартирі сам.
Позивач звертаючись до суду з даним позовом просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , виділити їй у власність кімнату в вказаній квартирі, площею - 19.0 кв.м., а відповідачу кімнату, площею 11,4 кв.м. та решту всього нажитого спільного майна, а саме: диван, вартістю 14 000 грн; дерев`яне двохярусне ліжко, вартістю 1 000 грн; холодильник, вартістю 15 000 грн, шафу-купе, вартістю - 5 000 грн; кухню, вартістю 15 000 грн; варочну поверхню, вартістю 3 000 грн; м`ясорубку «Moulinex» вартістю 4 000 грн; міксер електричний «Tefal», вартістю 1 300 грн, стягнути з відповідача сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області  від 07 червня 2022 року позов задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартини, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вирішено питання судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Обухівського районного суду Київської області  від 07 червня 2022 року скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги обгрунтовував зокрема тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції відхилився від неупередженого та достатнього дослідження джерела походження спірної квартири, його статусу на момент звернення позивача в суд та на час ухвалення рішення. 
Вказує на те, що між відповідачем та третьою особою ПрАТ "Київський Київський Картонно-Паперовий комбінат" був укладений договір цільової позики № 159, в результаті чого відповідач отримав кошти у сумі 700 000 грн. Зазначає, що позивач не вклала спільні сумісні кошти для придбання оспорюваної квартири або спільну працю подружжя на її придбання, тому вважає, що позивач не несе ніякої відповідальності за повернення коштів. Посилається на той факт, що ним вже виплачено частину позики вже після розірвання шлюбу.
Також доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що суд першої інстанції помилково визнав вказану квартиру як спільною сумісною власністю подружжя, оскільки під час шлюбу між позивачем та відповідачем нотаріально посвідченого чи іншого договору між подружжям щодо поділу нерухомого майна не укладався.
07 листопада 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли пояснення третьої особи Приватного акціонерного товариства "Київський картонно-паперовий комбінат", у яких зазначає, що спірна квартира придбана відповідачем не за спільні кошти подружжя, а за кошти отриманні в позику від роботодавця. Погашення позики здійснюється виключно, шляхом утримання коштів із заробітної плати відповідача, тобто за кошти, що є його власністю. Вважає, що висновок суду першої інстанції, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача, є безпідставними та необгрунтованими, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки судом першої інстанції не надана належна оцінка доказам, доводам, запереченням, заявам та фактам, які мають суттєве значення для правильного вирішення даної справи. Враховуючи викладене, просило рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 червня 2022 року скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
07 листопада 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив позивача ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Вирішуючи даний спір, і частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не доведено, що спірну квартиру було придбано за його особисті кошти, оскільки в період її придбання сторони перебували у шлюбі та проживали разом, що підтверджується відповідними доказами по справі. Тобто, квартира було придбано в інтересах сім`ї. Також, стороною позивача надано докази, що вона приймала безпосередню участь у її ремонті, а тому суд дійшов висновку, що спірну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , слід визнати спільної власністю подружжя, та підлягає поділу між сторонами у рівних частинах.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо виділу у власність кімнати та поділу нажитого спільного майна, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, а також, що стороною позивача не надано доказів придбання та наявності вказаного майна.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Той з подружжя, хто порушує питання спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.
Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частина 4 ст.65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Отже, до складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Частиною 1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначено ст. 71 СК України.
Згідно з частиною першою цією статті майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що у ст. 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ст. 368 ЦК України.
Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 09.02.2007 року Виконкомом Пустовітської сільської ради Миронівського району Київської області, актовий запис № 1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12.06.2020 року шлюб між сторонами розірвано.
Згідно договору купівлі-продажу квартири від 29.03.2019 року, ОСОБА_1 перебуваючи в шлюбі придбав квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та зареєстрував право власності 29.03.2019 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вартість квартири, що була відчужена за цим договором, становить 258 343 грн.
Відповідно до звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкту оцінки від 22.02.2021 року вбачається, що оціночна (ринкова) вартість квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , становить 844 443 грн.
Відповідно акту депутата Обухівської міської ради Карамаш М.М. складеного 26.01.2021 року за результатами обстеження на предмет реєстрації та проживання громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , вбачається, що при обстежені встановлено, що вказані особи зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 , але проживають за адресою: АДРЕСА_3 .
03.03.2020 року між ПрАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 215, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених Договором про надання довгострокової, безвідсоткової, цільової позики № 159 від 20.03.2019 року, укладеному в простій письмовій формі укладеному між Позикодавцем та Позичальником, Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 700 000 грн в строк до 20 квітня 2019 року, а позичальник зобов`язується повернути суму позики в строк до 31 березня 2027 року.
Відповідно до п.3 Договору позики у зв`язку із домовленістю Сторін про нотаріальне посвідчення Договору позики грошей, Сторони підтверджують суму позики за Договором про надання довгострокової, безвідсоткової позики від 20 березня 2019 року в розмірі 700 000,00 (сімсот тисяч) гривень 00 копійок, а залишок неповернутої позики на момент укладення цього договору становить 619 810,00 (шістсот дев`ятнадцять сімсот десять) гривень 00 копійок.
Відповідно до п.14 цей договір укладено за згодою дружини Позичальника - ОСОБА_6 , викладеної у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено 03.03.2020 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І., реєстровий номер № 214, зміст якої доведено до представника Позикодавця.
Відповідно п.15 умови цього Договору врегульовані сторонами на власний розсуд, у випадку, якщо існують розбіжності між актами цивільного законодавства і умовами цього Договору, сторони керуються положеннями цього Договору, щодо умов, не врегульованих цим Договором, сторони керуються чинними актами законодавства.
Відповідно п.16 даний Договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань.
Вказаний вище Договір посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. 03.03.2020 року.
03.03.2020 року між ПрАТ «Київський картонно-паперовий комбінат» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, за умовами якого цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя за договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар 03.03.2020 року, за реєстровим номером 215, згідно з яким Іпотекодержатель передав Іпотекодавцю позику в сумі 700 000 грн, з 20 березня 2019 року і терміном повернення до 31 березня 2027 року.
Відповідно п.6.2 вказаного Договору іпотеки договір укладено за згодою дружини Іпотекодавця - ОСОБА_6 , викладеної у вигляді заяви-згоди, справжність підпису на якій засвідчено 03.03.2020 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І., реєстровий номер № 214, зміст якої доведено до представника Позикодавця.
Згідно акту обстеження на предмет проживання громадян від 13.09.2021 року, складеного депутом Обухівської міської ради вбачається, що було проведено обстеження на предмет проживання громадян за адресою: АДРЕСА_4 , та встановлено, що громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали разом за вказаною адресою до 07.12.2019 року. Крім того, на підставі вказаного акту депутата Карамаша М.М. від 04.03.2020 року Виконавчим комітетом Обухівської міської ради Київської області було складено довідку про те, що гр. ОСОБА_6 дійсно проживала зі своїми дітьми за адресою: АДРЕСА_2 , з грудня 2019 року.
Стороною позивача надано довідку з пенсійного фонду про отримані доходи за період з 2011 по 2020 рік, з якої вбачається, що ОСОБА_6 в період з 2019 року по 2020 рік працювала та отримувала доходи.
До матеріалів справи стороною позивача долучено копії товарних чеків про придбання будівельних матеріалів для ремонту за період з 15.05.2019 року по 04.09.2019 року.
З наданої стороною відповідача копії звіту про погашення позики за 01.05.2019 року по 31.05.2022 року вбачається, що станом на 01.06.2022 року виплачено позику в сумі 262 440,00 грн, залишок позики становить 430 110,00 грн. Надана позика в сумі 692 550,00 грн з 01.05.2010 року.
Встановлено, що відповідач не звертався до суду з зустрічними позовними вимогами про розподіл боргового зобов'язання між подружжям.
Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 №71-10757 від 26.08.2021 року вбачається, що за період з 01.09.2020 року по 31.07.2021 року, останній отримав дохід у розмірі 347 124,70 грн.
Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 за період з 01.09.2020 року по 30.04.2022 року вбачається, що за вказаний період останній отримав дохід у розмірі 653 426,38 грн.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 являється спільним майном подружжя, оскільки придбана у період шлюбу.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не вклала кошти для придбання оспорюваної квартири або спільну працю подружжя на її придбання та те, що відповідачем вже виплачено частину коштів за договором позики вже після розірвання шлюбу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодна зі сторін не заявляла вимоги про стягнення з іншої сторони частини коштів, внесених у рахунок виконання спільного зобов`язання з погашення заборгованості за позикою, яка отримана для придбання спільного майна або коштів у рахунок вартості частки у спільному майні.
Колегія суддів зауважує, що у випадку якщо майно було придбане за час шлюбу, воно є спільною сумісною власністю подружжя, навіть, якщо кредит остаточно буде погашено після розлучення і лише одним з подружжя.
Така позиція узгоджується із позицією Верховного Суду в постановах від 17 липня 2019 року (справа №?183/3265/14-ц) та від 6 лютого 2018 року (справа №?235/9895/15-ц).
При цьому, апеляційний суд зауважує, що крім права спільної сумісної власності на придбане за рахунок кредитних коштів майно, унаслідок укладення кредитного договору, виникає також і зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення отриманої грошової суми, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники, оскільки договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Таким чином, ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутись із відповідним позовом за захистом своїх прав у відповідності до норм чинного законодавства.
Така позиція узгоджується із позицією Верховного Суду в постанові від 02 квітня 2020 року (справа №?638/17330/16-ц).
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Обухівського районного суду Київської області  від 07 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Повний текст постанови складено «12» грудня 2022 року.
 
Головуючий суддя                                                                     Л. П. Сушко
 
Судді                                                                                           О. І. Сліпченко
                                                                                                                                                                                                                                                                   Є. М. Суханова