КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  369/7326/21                                                                                           Головуючий у І-й інстанції - Янченко А.В.
апеляційне провадження № 22-ц/824/6459/2022                                               Доповідач Заришняк Г.М.

 
П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
20 вересня    2022 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.
При секретарі    - Моторіній В.А.
розглянув  у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 листопада 2021 року в справі за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення 12% річних та інфляційних витрат на суму боргу,-
                                                  В С Т А Н О В И В :
 
В травні 2021 року  ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 12% річних та інфляційних витрат на суму боргу.
В обґрунтування позову  позивач вказував, що  15.08.2007 між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №20-5340/2-1, відповідно до умов якого первинний кредитор зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит в сумі 18 000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 17 грудня 2012 року між банком та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги до кредитних договорів. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 червня 2015 року у справі № 369/11081/14 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» було стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №20-5340/2-1 від 15.08.2007 року в розмірі 223 727,71 грн. В результаті не виконання рішення суду та умов договору у відповідача виникла заборгованість, яка за період з 29.09.2014 року по травень 2018 року становить 249 157,19 грн. та складається з: заборгованості 12% ст.625 ЦК України на суму заборгованості за кредитом- 66 660, 93 грн.,  заборгованості 12% ст.625 ЦК України на суму заборгованості за відсотками та пенею -7541,19 грн.,  й  інфляційних втрат ст.625 ЦК України на суму -174 955,07 грн.
 Посилаючись на викладене, Товариство просило  стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за невиконання грошового зобов`язання, розраховану на підставі ч.2 ст.625 ЦК України та п.6.3 Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду від 24.06.2015 р. , за період з 23.09.2014 р. по травень 2016 р. у розмірі 249 157,19 грн. та судові витрати у розмірі 3 737,36 грн.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 листопада 2021 року у задоволені позову - відмовлено.
В апеляційній ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального  та процесуального права, просить  рішення  суду  скасувати та постановити нове рішення, яким  задовольнити позовні вимоги.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду залишити без зміни, посилаючись  на законність судового рішення.  
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача проти поданої апеляційної скарги заперечив, вважаючи  рішення суду законним.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про  час  та місце розгляду справи  повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Звертаючись з вказаним позовом Товариство ставило питання про стягнення  з відповідача  заборгованості 12% за ст. 625 ЦК України на суму заборгованості  за кредитом в сумі 66 660 грн. 93 коп., заборгованості 12% за ст.625 ЦК України на суму заборгованості  за відсотками і пенею  в сумі 7 541 грн. 19 коп., та заборгованості  інфляційних  втрат за ст. 625 ЦК України в сумі 174 955 грн. 07 коп.
Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1  15.05.2018 р., тобто до звернення ТОВ «Кредитні ініціативи» до суду із позовом, виконав рішення Апеляційного суду Київської області від 24.06.2015 року, чим погасив заборгованість за кредитним договором від 15.08.2007 №20-5341/2-1. Проте, звертаючись до суду, позивач не надав повної інформації щодо виконання рішення суду від 24.06.2015р., при цьому у позовній заяві вказав, що рішення суду є невиконаним, обставин припинення зобов`язань ОСОБА_1 по кредитному договору від 15.08.2007р.  перед ТОВ «Кредитні ініціативи» позивачем не було приведено.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду.
Як вбачається з матеріалів справи і це  було встановлено судом, що  15 серпня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та ОСОБА_1 укладено договір про іпотечний борг №20-5340/2-1, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 18 000 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 06 серпня 2022 року.
Судом встановлено, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти, а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором                    №20-5340/2-1 від 15.08.2007 року.
Таким чином відбулась заміна кредитора у даному зобов`язанні.
У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору ОСОБА_1 , ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулося до суду з позовом до останнього про стягнення заборгованості.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 січня 2015 року даний позов залишено без задоволення.
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 24 червня 2015 року апеляційну скаргу ТОВ "Кредитні ініціативи" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором у розмірі 223 727,71 грн., а саме: за кредитом - 154 897,12 грн.; за відсотками - 56 433, 76 грн.; пеню за останній рік - 12 396, 83 грн. Дане рішення набрало законної сили 24.06.2015 року.
 Судом встановлено, що 15 січня 2018 р. Києво-Святошинським ВДВС було відкрито виконавче провадження №55503777 про  стягнення з ОСОБА_1 зазначеної суми заборгованості за кредитним договором.
15 травня 2018 р. ОСОБА_1 на рахунок ВДВС Києво-Святошинського району Київської області були перераховані кошти в сумі 247 651,48 грн., що включали в себе кошти на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 24.06.2015 р. та сплату виконавчого збору ВДВС.
17 травня 2018 року Києво-Святошинським ВДВС Київської області було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №55503777.
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до положень статей 526,599 ЦК України.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України). 
З матеріалів справи слідує, що  вимога про  досудове врегулювання спору, в якій ТОВ «Кредитні ініціативи» вимагало від ОСОБА_1 у строк до 30 днів з дати  отримання цієї вимоги, але не пізніше  тридцяти семи днів з моменту  відправлення такої вимоги, достроково повернути борг, оплатити нараховані  проценти за користування  кредитом і нараховану неустойку, була направлена відповідачеві 02 жовтня 2014 року.
 Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
 Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Тобто, припинення нарахування передбачених договором процентів та неустойки можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором; та пред`явлення вимоги в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.
Згідно з положеннями ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі №910/1238/17 зроблено висновок про те, що після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання і у такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе вже не на підставі умов договору, а на підставі статті 625 ЦК України, якою врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання.
Відповідно до  вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вже було зазначено, що рішенням апеляційного суду м. Києва  від 24 червня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором у розмірі 223 727,71 грн., а саме: за кредитом - 154 897,12 грн.; за відсотками - 56 433, 76 грн.; пенею за останній рік - 12 396, 83 грн. Дане рішення набрало законної сили 24.06.2015 року.
Виконано вказане рішення  відповідачем  ОСОБА_1 15 травня 2018 р. шляхом перерахування  на рахунок ВДВС Києво-Святошинського району Київської коштів в сумі 247 651,48 грн., що включали в себе кошти на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 24.06.2015 р. та сплату виконавчого збору ВДВС.
17 травня 2018 року Києво-Святошинським ВДВС Київської області було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №55503777.
 За таких обставин, Товариство мало право на отримання з відповідача  встановлених інфляційнихвтрат за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої сумизгідно з ч.2  ст. 625 ЦК України за період з 9 листопада 2014р. - дати   дострокової сплати  всієї суми заборгованості, встановленої  вимогою позивача про досудове врегулювання спору від 02.10.2014 р.,  по 15 травня 2018 р. - часу  фактичного виконання відповідачем боргових зобов`язань.
Разом з цим,  статтею  256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.
При цьому законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності.
Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, мають, зокрема, право заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові.
Згідно зі статтею 31 ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права і обов`язки.
Відтак заяву про сплив позовної давності може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання - письмового чи усного, що відповідає вимогам наведених статей процесуального законодавства.
Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач  у поданому відзиві на позовну заяву, просив застосувати  строки позовної давності до позовних вимог ТОВ "Кредитні ініціативи", однак суд першої інстанції не надав оцінки такому клопотанню та не вирішив його.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
Як видно з розрахунків заборгованості, позивач просить стягнути заявлені суми згідно з ч.2  ст. 625 ЦК України за період з 29.09.2014 р. по  травень 2018 р. 
Разом з тим,   вся сума заборгованості, що стягнута за рішенням суду,   була сплачена відповідачем  15 травня 2018 року, і з цієї дати  у позивача виникло право на звернення до суду  з вимогою  про захист свого цивільного права.
 З даним  позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося 25 травня 2021 року, здавши позовну заяву на пошту (а.с.44), тобто з пропуском  строку позовної давності, встановленої  ст. 257 ЦК України. Будь-яких доводів щодо поважності причини пропущення позовної давності позивачем не приведено, тому порушене право не підлягає захисту.
За таких обставин, враховуючи заяву відповідача ОСОБА_1 про застосування судом строку позовної давності та наявності для цього підстав,  колегія суддів приходить  до висновку про  скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення  про відмову у задоволенні позову, але з інших підстав - за спливом позовної давності.
Керуючись   ст.ст. 367, 374 , 376, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»  задовольнити частково.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 листопада 2021 року  скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог  Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення 12% річних та інфляційних витрат на суму боргу,- відмовити з інших підстав,- у зв`язку з пропуском позовної давності.
Постанова  набирає  законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом 30 днів з моменту виготовлення повної постанови.
Повний зміст постанови виготовлений 30 вересня  2022 р. 
    
Головуючий  
 
  Судді: