ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 р.	Справа № 440/15642/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання  Кролівець П.О.,
представника позивача Чернушенка В.Ю.,
представника відповідача Казмерчука М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2022, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 09.05.22 по справі № 440/15642/21
за позовом     Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат"      
до      Головного управління ДПС у Полтавській області                      
про визнання протиправним та скасування розпорядження,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" (далі по тексту - ТОВ "Біланівський ГЗК" / позивач / комбінат), звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області (далі по тексту - ГУ ДПС в Полтавській області / відповідач), в якому просить:
          - визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області від 13 вересня 2021 року № 151-р в частині анулювання ліцензії Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" № 16020414201900099 на зберігання та ліцензії Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" № 990514201900390 на право оптової торгівлі пальним, за наявності місця оптової торгівлі;
          - зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензії на право зберігання пального від 04 листопада 2019 року за № 16020414201900099 та ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі від 18 вересня 2019 року № 990514201900390;
          - зобов`язати Головне управління ДПС у Полтавській області поновити інформацію (внести відомості) до Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним про ліцензії на право зберігання пального від 04 листопада 2019 року за № 16020414201900099 та ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі від 18 вересня 2019 року за № 990514201900390, які видані Товариству з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат".
          Рішенням  Полтавського окружного адміністративного суду від 03 травня 2022 року позов задоволено.
          Визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління ДПС в Полтавській області від 13 вересня 2021 року № 151-р в частині анулювання ліцензії Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" № 16020414201900099 на зберігання та ліцензії Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" № 990514201900390 на право оптової торгівлі пальним, за наявності місця оптової торгівлі,
          Зобов`язано Головне управління ДПС у Полтавській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензії на право зберігання пального від 04 листопада 2019 року за № 16020414201900099 та ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі від 18 вересня 2019 року № 990514201900390,
          Зобов`язано Головне управління ДПС у Полтавській області поновити інформацію (внести відомості) до Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним про ліцензії на право зберігання пального від 04 листопада 2019 року за № 16020414201900099 та ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі від 18 вересня 2019 року за № 990514201900390, які видані Товариству з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат".
          Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6810 грн.
           Головне управління ДПС в Полтавській області, не погодившись з даним рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. 
          Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності судового рішення та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
          Представник відповідача, Головного управління ДПС у Полтавській області в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
          В судовому засіданні представник позивача заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування  не вбачає. 
          Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
          Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ "Біланівський ГЗК", здійснюючи свою господарську діяльності, 18 вересня 2019 року отримано ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі №990514201900390 та 04 листопада 2019 року на зберігання пального №16020414201900099 (а.с. 19-20).
          17 вересня 2021 року ТОВ "Біланівський ГЗК" отримано від ГУ ДПС у Полтавській області лист № 31641/6/16-31-09-01 від 15 вересня 2021 року.
          У вказаному листі ГУ ДПС у Полтавській області, посилаючись на виконання рішення РНБО від 18 червня 2021 року "Про застосування персональних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" (Указ Президента України від 24 червня 2021 року № 266/2021) повідомляє комбінат про анулювання ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі, реєстраційний номер 990514201900390 та ліцензії на право зберігання пального реєстраційний номер 16020414201900099 (а.с. 15).
          Додатком до листа № 31641/6/16-31-09-01, контролюючим органом, залучено витяги з розпорядження №151-р від 13 вересня 2021 року в.о. заступника начальника ГУ ДПС у Полтавській області, а саме:
          -№ 86996 в якому зазначено, що "Відповідно до Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» зобов`язую ГУ ДПС у Полтавській області (Олександр Бондаренко) Анулюванти ліцензію на зберігання пального, реєстраційний номер 16020414201900099, терміном дії з 04 листопада 2019 року до 04 листопада 2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат". На виконання рішення РНБО від 18 червня 2021 року "Про застосування персональних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" (Указ Президента України від 24 червня 2021 року № 266/2021)" (а.с. 16);
          -№86998 в якому зазначено, що "Відповідно до Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» зобов`язую ГУ ДПС у Полтавській області (Олександр Бондаренко) Анулюванти ліцензію на оптову торгівлю пальним, за наявності місць оптової торгівлі, реєстраційний номер 990514201900390, терміном дії з 18 вересня 2019 року до 18 вересня 2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат". На виконання рішення РНБО від 18 червня 2021 року "Про застосування персональних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" (Указ Президента України від 24 червня 2021 року № 266/2021)" (а.с. 17).
          Виходячи із змісту вищенаведених розпоряджень, податковим органом анульовано ліцензії ТОВ "Біланівський ГЗК" на виконання рішення Ради національної безпеки та оборони України (далі по тексту – "РНБОУ") від 18 червня 2021 "Про застосування персональних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" та Указу Президента України від 24 червня 2021 року № 266/2021.
          Не погоджуючись із правомірністю прийнятого ГУ ДПС в Полтавській області розпорядження №151-р від 13 вересня 2021 року, в частині анулювання ліцензій позивача, ТОВ "Біланівський ГЗК" звернувся до суду з даним позовом.
          Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.
          Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.           Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Преамбулою Закону України "Про санкції" №1644-VII від 14 серпня 2014 року (далі по тексту – Закон №1644) встановлено, що закон спрямований на невідкладне та ефективне реагування на наявні і потенційні загрози національним інтересам і національній безпеці України, включаючи ворожі дії, збройний напад інших держав чи недержавних утворень, завдання шкоди життю та здоров`ю населення, захоплення заручників, експропріацію власності держави, фізичних та юридичних осіб, завдання майнових втрат та створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод.
          Із змісту частини першої статті 1 Закону №1644 видно, що з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).
          Частиною першою статті 2 Закону №1644, визначено що правову основу застосування санкцій становлять Конституція України, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закони України, нормативні акти Президента України, Кабінету Міністрів України, рішення Ради національної безпеки та оборони України, відповідні принципи та норми міжнародного права.
          Так, статтею 3 Закону №1644 передбачено, що підставами для застосування санкцій є, зокрема:
          1) дії іноземної держави, іноземної юридичної чи фізичної особи, інших суб`єктів, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, сприяють терористичній діяльності та/або порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводять до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод;
          2) резолюції Генеральної Асамблеї та Ради Безпеки Організації Об`єднаних Націй;
          3) рішення та регламенти Ради Європейського Союзу;
          4)факти порушень Загальної декларації прав людини, Статуту Організації Об`єднаних Націй.
          Підставою для застосування санкцій також є вчинення іноземною державою, іноземною юридичною особою, юридичною особою, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземцем, особою без громадянства, а також суб`єктами, які здійснюють терористичну діяльність, дій, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, стосовно іншої іноземної держави, громадян чи юридичних осіб останньої.
          Частиною першою статті 4 Закону №1644 визначено, що видами санкцій згідно з цим Законом є:
          1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном;
          2) обмеження торговельних операцій;
          3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України;
          4) запобігання виведенню капіталів за межі України;
          5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
          6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами;
          7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах;
          8) заборона користування радіочастотним ресурсом України;
          9) обмеження або припинення надання телекомунікаційних послуг і використання телекомунікаційних мереж загального користування;
          10) заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб-резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом;
          11) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України;
          12) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом;
          13) заборона видачі дозволів, ліцензій Національного банку України на здійснення інвестицій в іноземну державу, розміщення валютних цінностей на рахунках і вкладах на території іноземної держави;
          14) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави;
          15) заборона здійснення Національним банком України реєстрації учасника міжнародної платіжної системи, платіжною організацією якої є резидент іноземної держави;
          16) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність;
          17) запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю;
          18) припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони;
          19) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності;
          20) припинення культурних обмінів, наукового співробітництва, освітніх та спортивних контактів, розважальних програм з іноземними державами та іноземними юридичними особами;
          21) відмова в наданні та скасування віз резидентам іноземних держав, застосування інших заборон в`їзду на територію України;
          22) припинення дії міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
          23) анулювання офіційних візитів, засідань, переговорів з питань укладення договорів чи угод;
          24) позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення;
          25) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом.
          Частиною третьою статті 5 Закону №1644 визначено, що рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.
          Судовим розглядом встановлено, що 03 липня 2021 року у газеті "Урядовий кур`єр" опубліковано Указ Президента України №266/2021 від 24 червня 2021 року "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18 червня 2021 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)".
          Відповідно до пункту 1 Рішення РНБОУ, Рада національної безпеки та оборони України вирішила підтримати внесені Національним банком України пропозиції щодо застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) та застосувати такі заходи (санкції) до юридичних осіб згідно з Додатком 2.
          Згідно із додатком 2 до рішення РНБОУ, пунктом 536 визначено юридичні особи до яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції), а саме вказано ТОВ "Біланівський ГЗК" (ідентифікаційний код юридичної особи №36601298. Місцезнаходження юридичної особ: Україна, 39802, Полтавська область, м.Горішні Плавні, вул.Будівельників, 16) та Спеціальний дозвіл №   3571 з видом обмежувальної санкції - анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами, строком застосування – безстроково.
          Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить висновку, що пунктом 536 додатку 2 до рішення РНБОУ від 18 червня 2021 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" визначено вичерпний перелік санкцій, які застосовуються до ТОВ "Біланівський ГЗК", а саме - анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами.
          Судовим розглядом встановлено, що на виконання рішення РНБОУ, наказом Державної служби геології та надр України № 502 від 05 липня 2021 року спеціальний дозвіл на користування надрами № 3571 від 20 грудня 2004 року, (наказ та спец дозвіл залучено до матеріалів справи) виданий ТОВ "Біланівський ГЗК", для видобування залізних руд на Кременчуцькому (Галещинському) родовищу, що знаходиться в Кременчуцькому районі Полтавської області – анульований (а.с. 74-80).
          Отже, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів звертає увагу, що обмежувальні заходи (санкції) по відношенню до ТОВ "Біланівський ГЗК" застосовані до комбінату рішення РНБОУ від 18 червня 2021 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" (пункт 536 Додатку 2 до рішення) виконані в повному обсязі.
          Будь-яких інших обмежувальних заходів (санкцій) відносно ТОВ "Біланівський ГЗК" встановлених у рішенні РНБОУ від 18 червня 2021 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", додатку №2 до нього (пункт 536) та указі Президента України №266/2021 від 24 червня 2021 року судом не встановлено.
          Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          Отже, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного розпорядження покладено на контролюючий орган.
          Проте, колегія суддів звертає увагу, що ГУ ДПС у Полтавській області в ході розгляду справи не доведено обставин, які стали підставою для прийняття розпорядження від 13 вересня 2021 року № 151-р в частині анулювання ліцензії ТОВ "Біланівський ГЗК" № 16020414201900099 на зберігання та ліцензії ТОВ "Біланівський ГЗК" № 990514201900390 на право оптової торгівлі пальним, за наявності місця оптової торгівлі.
          Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування розпорядження ГУ ДПС у Полтавській області від 13 вересня 2021 року № 151-р в частині анулювання ліцензії ТОВ "Біланівський ГЗК" № 16020414201900099 на зберігання та ліцензії ТОВ "Біланівський ГЗК" № 990514201900390 на право оптової торгівлі пальним, за наявності місця оптової торгівлі.
          Колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
          Нормами статті 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, та застосовує його з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
          Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
          У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
          Конституційний Суд України у п.9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 р. №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
          Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
          Відповідно до частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акту суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
          Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача, крім визнання протиправним та скасування оскаржуваного в частині розпорядження, буде зобов`язання ГУ ДПС у Полтавській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензії на право зберігання пального від 04 листопада 2019 року за № 16020414201900099 та ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі від 18 вересня 2019 року № 990514201900390 та поновити інформацію (внести відомості) до Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним про ліцензії на право зберігання пального від 04 листопада 2019 року за № 16020414201900099 та ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за наявності місць оптової торгівлі від 18 вересня 2019 року за № 990514201900390, які видані ТОВ "Біланівський ГЗК".
          Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
          Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
          Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
          Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
          Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.
          Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
          Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2022 року по справі № 440/15642/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
          Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
          Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
          Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - .

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.05.2022 по справі № 440/15642/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді	   	Л.В. Любчич    Я.В. П`янова   	
Повний текст постанови складено  20.12.2022 року