УХВАЛА
 
06 жовтня 2022 року
м. Київ
справа № 578/1060/17
провадження № 51-10536ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_3.,
суддів                                               ОСОБА_4., ОСОБА_5.,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_6. в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 червня         2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 червня 2022 року стосовно засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 
встановив:
Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 червня 2021 року     ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано винуватими у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12. ч. 2 ст. 115 КК, та призначено їм покарання у виді позбавлення волі:
ОСОБА_2 - за ч. 4 ст. 187 КК -на строк 10 років з конфіскацією майна, крім житла; за п. п. 6, 12. ч. 2 ст. 115 КК - на строк 14 років з конфіскацією майна, крім житла.
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено до відбування засудженому ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією майна крім житла.
ОСОБА_1 - за ч. 4 ст. 187 КК - на строк 10 років з конфіскацією майна, крім житла; за п. п. 6, 12. ч .2 ст. 115 КК - на строк 13 років з конфіскацією майна, крім житла.
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено до відбування засудженому ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією майна, крім житла.
УхвалоюПолтавськогоапеляційного суду від 28 червня2022 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_1 , його захисника ОСОБА_6., а також захисника ОСОБА_7. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_2 задоволено частково. Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 червня 2021 року в частині засудження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 187 КК скасовано, а провадження в цій частині закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.Виключено з обвинувачення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кваліфікуючу ознаку умисного вбивства «з корисливих мотивів» та перекваліфіковано їх дії з п. 6 та п. 12 ч. 2 ст. 115 КК на п. 12 ч .2 ст.115 КК.Призначено ОСОБА_2 за вчинення злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК, покарання у виді 14 років позбавлення волі. Призначено ОСОБА_1 за вчинення злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, покарання у виді 13 років позбавлення волі. Виключено з резолютивної частини вироку вказівку про призначення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК.
В іншій частині вирок залишено без зміни.
Захисник звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій порушує питання про зміну ухвали апеляційного суду в частині призначеного  ОСОБА_1 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.
Мотиви Верховного Суду
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга, зокрема, має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як видно з поданої касаційної скарги, захисник в обґрунтування незаконності рішення суду апеляційної інстанції відповідно до статей 413 КПК не вказав, які порушення матеріального права допустив цей суд, у чому конкретно полягають такі порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і чому їх слід відносити до підстав для зміни чи скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду з огляду на положення статей 370, 374та 419 цього Кодексу.
Посилаючись на порушення апеляційним судом вимог ст. 419 КПК, захисник не вказав, в чому незаконність та необґрунтованість ухвали апеляційного суду відповідно до положень ч. 1 ст. 438 КПК і доводи на обґрунтування цього, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції.
Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК вимоги касаційної скарги захисника не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК, якими визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, відповідно до яких цей суд має право ухвалити одне з таких рішень: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Захисник у касаційній скарзі, вказуючи на незаконність вироку та ухвали суду апеляційної інстанції, просить змінити лише ухвалу апеляційного суду в частині призначеного ОСОБА_1 покарання. Отже, зазначена захисником вимога не відповідає положенням ст. 436 КПК, що позбавляє можливості належно визначитись з предметом оскарження.
Таким чином, допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1
ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_6. в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми                   від 24 червня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 червня 2022 року та встановити строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання копії ухвали.
У разі не усунення недоліків касаційної скарги в установлений строк, вона буде повернута.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_3                                        ОСОБА_4                                    ОСОБА_5