ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2022 р.                             Справа№ 910/11384/20 (910/1804/22)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пантелієнка  В.О.
суддів:            Отрюха Б.В. 
          Гарник Л.Л. 
 
секретар судового засідання   Нечасний О.Л.

за участю представників: 
від ТОВ «Ялинівка Нова»   - Литвиненко С.С. ордер АА 31239800 від 27.09.2022р.;
від ТОВ «Торговий дім «Насіння» - ліквідатор Косякевич С.О. посвідчення, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Ялинівка Нова»   
на рішення господарського суду м.Києва від 08.09.2022р.
(повний текст складено 08.09.2022р.)
у справі №910/11384/20(910/1804/22) (суддя Пасько М.В.) 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Торговий дім «Насіння»
до ТОВ «Ялинівка Нова»
про стягнення 13 969 087, 80 грн. 
в межах справи №910/11384/20

ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду м.Києва від 08.09.2022р. по справі №910/11384/20(910/1804/22) позов задоволено; стягнуто з ТОВ «Ялинівка Нова» на користь ТОВ «Торговий дім «Насіння» суму основного боргу 7 507 806, 72 грн., пеню в розмірі 1 503 210, 26 грн., штраф в розмірі 1 501 561, 34 грн., три відсотки річних в розмірі 2 437 472, 76 грн., інфляційні втрати в розмірі 1 019 036, 72 грн.; стягнуто з ТОВ «Ялинівка Нова» в дохід Державного бюджету України 209 536, 32 судового збору.
Не погоджуючись з винесеним рішенням суду, ТОВ «Ялинівка Нова» подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду м.Києва від 08.09.2022р., в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у позові ТОВ «Торговий дім «Насіння» про стягнення 13 969 087, 80 грн. з ТОВ «Ялинівка Нова», поданому в межах справи №910/11384/20. Також апелянт разом з апеляційною скаргою подав заяву про відстрочення сплати судового збору.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Торговий дім «Насіння» просить відмовити ТОВ «Ялинівка Нова» у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду м.Києва від 08.09.2022р. залишити без змін.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Ялинівка Нова» на рішення господарського суду м.Києва від 08.09.2022р. по справі №910/11384/20(910/1804/22) та призначено її до розгляду на 21.11.2022р. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ліквідатора Косякевича С.О. та представника ТОВ «Ялинівка Нова», дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи  правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Торговий дім «Насіння» було подано до місцевого суду позовну заяву до ТОВ «Ялинівка Нова» про стягнення 13 969 087, 80 грн. в межах справи №910/11384/20.
Ухвалою господарського суду м.Києва від 14.02.2022р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/11384/20(910/1804/22).
В поданій позовній заяві ТОВ "Торговий дім "Насіння" (далі - позивач) просило місцевий суд стягнути на його користь з ТОВ "Ялинівка Нова" (далі - відповідач) суму основного боргу 7 507 806, 72 грн., пеню в розмірі 1 503 210, 26 грн., штраф в розмірі 1 501 561, 34 грн., три відсотки річних в розмірі 2 437 472, 76 грн., інфляційні втрати в розмірі 1 019 036, 72 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.03.2022р. між позивачем та відповідачем було укладено договір №2-2503/пр983 (далі - договір) на поставку насіння сільськогосподарських культур та/або засобів захисту рослин (далі - товар).
Згідно умов вказаного договору, позивач зобов`язався поставити відповідачу товар у строк визначений сторонами, а відповідач - прийняти та оплатити його вартість.
Відповідно до ст.222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.
Станом на день розгляду позову місцевим судом, відповідачем не було сплачено позивачу кошти за поставлений товар.
Місцевим судом правильно встановлено, що укладений між позивачем та відповідачем договір №2-2503/пр983 від 25.03.2022р.  (а.с. 8-22) за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до ст.265 Господарського кодексу (далі - ГК) України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), як це визначено ст.610 ЦК України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач      виконав свої договірні зобов`язання у повному обсязі, здійснивши поставку товару відповідачу, що підтверджується товарними накладними (а.с.23-40). Водночас, відповідачем було порушено умови договору, не здійснено повної оплати за поставку товару у визначений сторонами строк.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин-суть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором.
У сфері господарювання застосовуються наступні господарські санкції: відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).
Статтею 218 ГК України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення
у сфері господарювання.
Згідно з п.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлена неустойка (пеня, штраф), то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка,що обчислюється у відсотках від уми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч. 4 та ч. 6 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до уми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій умі, або у відсотковому відношенні до уми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Згідно з п. 11.2. Договору №2-2503/пр983, за порушення строків виконання зобов`язань за цим Договором, Сторона, яка допустила прострочку, сплачує другій Стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, нарахованої на суму простроченого зобов`язання, за коженлень прострочення.
Частиною 2 ст. 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив
господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України, пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. 
Відповідно до п. 11.4. Договору №2-2503/пр983, у разі ухилення від оплати вартості Товару понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів Покупець, крім пені, сплачує Продавцеві штраф у розмірі 20 % від загальної вартості неоплаченого Товару.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити уму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з п. 11.4 Договору №2-2503/пр983, у разі порушення строку оплати Товару Покупець, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплачує Продавцю 24 (двадцять чотири) відсотки річних.
Враховуючи те, що оплата за поставлений товар не була здійснена у встановлені сторонами строки, відповідно до розрахунків позивача, відповідач повинен сплатити позивачу пеню в розмірі 1 503 210, 26 грн., штраф в розмірі 1 501 561, 34 грн., три відсотки річних в розмірі 2 437 472, 76 грн., інфляційні втрати в розмірі 1 019 036, 72 грн.
Посилання скаржника на заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с. 74) обгрунтовано місцевим судом не були взяті до уваги, бо на момент такої заяви відносно позивача була порушена справа про банкрутство останнього і прийняття боржником такої заяви буде порушувати права інших кредиторів.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Тому місцевий суд законно і обґрунтовано задовольнив позов і стягнув з ТОВ «Ялинівка Нова» на користь ТОВ «Торговий дім «Насіння» суму основного боргу 7 507 806, 72 грн., пеню в розмірі 1 503 210, 26 грн., штраф в розмірі 1 501 561, 34 грн., три відсотки річних в розмірі 2 437 472, 76 грн., інфляційні втрати в розмірі 1 019 036, 72 грн.
Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. 
За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 240, 270, 275, 276, 282, 283  ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ТОВ «Ялинівка Нова»   залишити без задоволення, а рішення господарського суду м.Києва від 08.09.2022р. у справі №910/11384/20(910/1804/22) - без змін.
Справу №910/11384/20(910/1804/22) повернути до господарського суду м.Києва. 
Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288  ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 24.11.2022р. 

Головуючий суддя                                                            В.О. Пантелієнко 

Судді                                                                                Б.В. Отрюх

                                                                                Л.Л. Гарник