ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2022 року	Львів	Справа № 161/1610/22 пров. № А/857/9380/22	

 Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Глушко І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу  Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.05.2022 року (рішення ухвалене у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Присяжнюк Л.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-
                                                    ВСТАНОВИЛА:

У січні 2022 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 06 січня 2022 року серії ВМ №00006419.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень. Просив суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 06 січня 2022 року серії ВМ №00006419.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.05.2022 року адміністративний позов задоволено частково. Скасовано постанову Державної служби України з безпеки на транспорті про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 06 січня 2022 року серії ВМ №00006419, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.132-1 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржило Державна служба України з безпеки на транспорті. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 06 січня 2022 року старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Савченком Владиславом Олеговичем винесена постанова про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00006419, в якій встановлено, що 06 січня 2022 року о 05 год. 13 хв. на автодорозі М-03 «Київ-Харків-Довжанський», 81 км, транспортний засіб МАЗ КС-55727- НОМЕР_1 допустив рух із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме - навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 11,5% (5,426 тон). 
Так, на підставі викладеного, ОСОБА_1 , як директора ТОВ «Вест Електра» (власника транспортного засобу), притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34000,00 грн.
Державна служба України з безпеки на транспорті, підтверджуючи правомірність свого рішення про притягнення позивача до відповідальності, повинен був надати суду всі наявні у нього докази, що свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Згідно частини 2 статті 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Відповідно до п.22.5 «в» ПДР, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують навантаження на вісь: від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 18 тонн для автомобільних доріг державного значення, а також 10.5 тон для автомобільних доріг місцевого значення.
Як вбачається з технічної документації на кран стрілочний автомобільний МАЗ КС-55727-F, навантаження на його здвоєну вісь становить 18 тон, тобто, не перевищує нормативні показники, передбачені у п.22.5 «в» ПДР.
Будь-яких доказів протилежного, зокрема фотофіксації руху спірного автомобіля, який є стрілочним краном з додатковим навантаженням, матеріали справи не містять.
У спірному рішенні відсутні відомості про фактичну зафіксовану вагу спірного автомобіля, а лише зазначено про перевищення навантаження на здвоєну вісь на 11,5 % (5,246 тон). 
Якщо опиратися на ці вихідні дані, то під 100% нормативним навантаженням відповідач розуміє вагу 45,617 тон (5,246 х 100 / 11,5), що не відповідає жодному з показників, які наведені у п.22.5 ПДР, адже максимальним навантаження на здвоєну вісь становить 23 тонни (якщо відстань між осями становить від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни). 
Зазначена невідповідність відповідачем жодним чином не пояснена.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для частково задоволення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-

                                                     ПОСТАНОВИЛА:                    

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.05.2022 року у справі №161/1610/22 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
Постанова остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.  

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	І. В. Глушко