Ухвала    
 
28 листопада 2022 року
м. Київ
справа № 757/2884/20-ц
провадження № 61-9211 ск22
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Івченко Дмитро Юрійович, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року у справі за позовом заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 6 в інтересах Київської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, скасування рішень та визнання спадщини відумерлою,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду                              від 08 вересня 2021 року, позов заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 6 в інтересах Київської міської ради задоволено.
Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 ,             ОСОБА_2 оформлену записами, вчиненими 19 вересня та                               22 листопада 2017 року за №№ 37148340, 38288625 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею               36,4 кв. м.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 22 листопада 2017 року квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Визнано відумерлою спадщину померлого ОСОБА_3 , до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 загальною площею 36,4 кв. м. та передано її у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.
До Верховного Суду 21 вересня 2022 року  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на вказані судові рішення з пропуском строку на касаційне оскарження.
Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику надати докази на підтвердження обставин про те, що вона або її представник не були повідомлені про розгляд цієї справи у суді апеляційної інстанції та сплатити судовий збір. Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2022 року продовжено строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі від 27 вересня 2022 року.
У листопаді 2022 року на виконання ухвали Верховного Суду від 27 вересня 2022 року  ОСОБА_1 подала клопотання про усунення недоліків, у якому просила поновити строк на касаційне оскарження судових рішень та додала квитанцію про сплату судового збору. 
У відкритті касаційного провадження на оскаржувані судові рішення слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Повний текст постанови Київського апеляційного суду від 08 вересня               2021 року виготовлений 14 вересня 2021 року та оприлюднений в Єдиному державному реєстрі судових рішень23 вересня 2021 року.
Отже, строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року закінчився 14 жовтня 2021 року.
Касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду міста Києва               від 02 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду                    від 08 вересня 2021 року відповідач  ОСОБА_1  подала 21 вересня        2022 року, тобто після спливу річного строку з дня складення повного тексту постанови суду апеляційної інстанції (14 вересня 2021 року).
Згідно із частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Як слідує із касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, місце проживання  ОСОБА_3 зареєстроване в АР Крим, яка відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» з 20 лютого 2014 року є тимчасово окупованою територією.  ОСОБА_3 електронної адреси не має.
Відповідно до частини першої статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.
Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.
З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
25 травня та 25 червня 2021 року на офіційному веб-сайті Київського апеляційного суду була розміщена судова повістка-повідомлення, адресована  ОСОБА_3 про розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
За таких обставин, ОСОБА_3 у спосіб, визначений Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», була неодноразово належним чином повідомлена про дату, час та місце засідання суду апеляційної інстанції, однак не демонструвала готовність брати участь у судовому засіданні. 
Отже, ОСОБА_3 не є особою, яка не була повідомленою про судове провадження.
Подавши касаційну скаргу 21 вересня 2022 року, тобто після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення (14 вересня         2021 року), заявник не довела, що вона не була повідомлена про розгляд цієї справи або обставини непереборної сили є причиною такого тривалого пропуску строку на касаційне оскарження.
Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. 
За таких обставин, на момент подачі касаційної скарги у вересні 2022 року відсутні винятки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження, у суду відсутні законні підстави поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, тому у відкритті провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_3 слід відмовити.
Також суд зазначає, що поновлення строку на касаційне оскарження після спливу значного періоду часу ставить під загрозу принцип юридичної визначеності, незалежно від поважності чи неповажності причин пропуску строку на касаційне оскарження.
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. 
Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня                2004 року).
У кожній конкретній справі суди мають грунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.
Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення після спливу одного року з дня складення повного тексту постанови суду апеляційної інстанції, і не встановлено винятки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити. 
Колегія суддів звертає увагу, що  ОСОБА_3 не позбавлена права на оскарження рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, оскільки з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції зверталася              ОСОБА_2 , тому право ОСОБА_3 на апеляційне оскарження не було використане.
Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 6 в інтересах Київської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, скасування рішень та визнання спадщини відумерлою, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Івченко Дмитро Юрійович, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 02 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 вересня 2021 року. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                      О. В. Білоконь
                                                                                                                О. М. Осіян
                                                                                                                Н. Ю. Сакара