УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/2476/22 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І.Г. 
Категорія 47 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів                 Талько О.Б, Шевчук А.М. 
розглянувши  у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №295/2476/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про відшкодування моральної шкоди
за апеляційними скаргами Департаменту патрульної поліції та Головного управління Національної поліції в Житомирській області 
на рішення  Богунського районного суду м. Житомира від 01 червня 2022 року, яке ухвалено суддею Перекупкою І.Г.
в с т а н о в и в:
У лютому 2022 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 24 квітня 2020 р. біля 17.00 год, коли він знаходився на подвір`ї свого будинку АДРЕСА_1 і жодних правопорушень не вчиняв, на подвір`я зайшли працівники Управління патрульної поліції в Житомирській області, які безпричинно напали на нього, застосувавши прийоми рукопашного бою, повалили на землю і наклали на руки позивача кайданки, ображали, кричали, принижуючи його гідність. Після цього працівники патрульної поліції викликали екіпаж «Поліна» у складі дільничного офіцера поліції СП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, які після прибуття наклали йому на руки ще одну пару кайданок та затримали для складання протоколу.
24 квітня 2020 року дільничним офіцером поліції СП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області відносно позивача було складено протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 07.07.2020 у справі №296/4288/20 позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Постановою Житомирського апеляційного суду від 09.10.2020 вказану постанову суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 
Вважає, що здійснення провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії працівників патрульної поліції та управління поліції. Такими незаконними діями позивачу було заподіяно моральну шкоду, оскільки були істотно порушені його права і законні інтереси, що полягала у заподіяні йому тілесних ушкоджень, винесення щодо нього термінового заборонного припису, позбавлення права користуватися власним майном. Також з метою доведення протиправних дій працівників поліції, позивач був змушений витрачати свій час та кошти для оформлення відповідних заяв та збору документів.
З урахуванням вищевикладеного просив стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області 80 000,00 в порядку відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.
Рішенням  Богунського районного суду м. Житомира від 01 червня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України, шляхом списання в безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, на користь ОСОБА_1 30 000,00 грн. моральної шкоди у зв`язку із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності. У задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції  та Головне управління Національної поліції в Житомирській області, подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову за безпідставністю. 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги представник Департаменту патрульної поліції посилається на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій працівників поліції при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача та вини відповідача в заподіянні моральної шкоди. Крім того, постанова Житомирського апеляційного суду від 09.10.2020, якою скасована постанова Корольовського районного суду м. Житомира від 07.07.2020 та закрито провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень, не є доказом на підтвердження неправомірності дій працівників поліції. Крім того вважає, що районний суд не навів у своєму рішенні жодного переконливого доказу, який міг бути підставою для задоволення позовних вимог, фактичні обставини справи, які мають вирішальне значення для справи встановлені не повністю.
У поданій апеляційній скарзі представник Головного управління Національної поліції в Житомирській області зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосували положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду», оскільки дільничний інспектор поліції за положеннями Закону України «Про Національну поліцію» не здійснює оперативно-розшукову діяльність та не є органом досудового розслідування, а тому не є суб`єктом за рішення якого передбачено право на відшкодування відповідної шкоди. Крім того звертає увагу на ту обставину, що позивачем не надано доказів на підтвердження завдання йому моральних страждань, застосування додаткових зусиль для організації свого життя. Не доведено належним чином факту спричинення моральної шкоди, не обґрунтовано її розмір, не підтверджено обсяг страждань, не надано доказів про розмір заподіяної шкоди, у зв`язку з чим вважає, що підстав для відшкодування моральної шкоди у суду не було. 
У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарг. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом під час розгляду справи установлено, що 24 квітня 2020 року за скороченим номером екстреного виклику поліції «102», надійшло звернення від ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з приводу неправомірних дій її сина ОСОБА_3 . 
Працівники Управління Патрульної поліції в Житомирській області, опрацювавши даний виклик, прибули за вказаним місцем проживання, де застосували до ОСОБА_1 сец.засіб - кайданки та передали позивача для подальшого виконання даного завдання працівникам викликаного ними екіпажу «Поліна» Житомирського міського відділу поліції ГУНП в Житомирській області (а.с.86). 
В цей же день дільничним офіцером поліції СП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.8). 
Також працівниками поліції відносно позивача був застосований терміновий заборонний припис серії АА № 003389 від 24.04.2020 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язано з 18.00 год. 24.04.2020 р. по 18.00 год. 25.04.2020 р. залишити місце проживання ОСОБА_2 , тобто квартиру АДРЕСА_3 , заборонено входити і перебувати в цій квартирі та в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 (а.с.9).
Крім того, на підставі висновку, який затверджений заступником начальника ГУНП в Житомирській області 30.04.2020, у зв`язку з притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, останньому анульовано дозвіл на право носіння та зберігання пристрою для відстрілу гумових куль № НОМЕР_1 , виданий 25.02.2008 УМВС України в Житомирській області, та зобов`язано ОСОБА_1 здати належний йому пристрій для відстрілу гумових куль марки «ВІЙ» калібру 9 мм № НОМЕР_2 (а.с.21-22).
Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 07.07.2020 у справі №296/4288/20 позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за те, що він перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_4 , вчинив сімейний конфлікт відносно своєї матері ОСОБА_2 , в ході якої висловлювався словами брутальної лайки на її адресу. 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 09.10.2020 вказану постанову суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. 
Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).
Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до статей 2,4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закону) передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.
На підставі пункту 2 частини першої статті Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18) зазначено, що: «[…] здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, урахував, що дії працівників патрульної поліції щодо затримання позивача та передача його працівникам поліції для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України  «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини. 
Зважаючи на наведене, висновок суду першої інстанції про наявність у діях працівників Управління Патрульної поліції в Житомирській області винних дій при затриманні позивача та передача в подальшому працівникам Житомирського міського відділу поліції ГУНП в Житомирській області, які склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є вірним.
Однак, визначаючи розмір моральної шкоди, суд не врахував, що працівниками патрульної поліції протокол про адміністративне правопорушення не складався, також суд не врахував глибину, характер та обсяг завданих ОСОБА_1 моральних страждань саме діями працівників патрульної поліції, а також засади розумності, виваженості і справедливості, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення даного позову про відшкодування за рахунок держави моральної шкоди саме у розмірі 30000,00 грн.
Враховуючи ту обставину, що під час розгляду справи позивачем відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України не було доведено суду наявності завданої йому моральної шкоди саме в розмірі 30000,00 грн. через незаконне притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів, з урахуванням того, що розмір відшкодування шкоди у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до його збагачення, дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог та наявності підстав для зменшення розміру моральної шкоди з 30000,00 грн до 3000,00 грн. 
Разом з тим рішення суду першої інстанції щодо позовних вимог ОСОБА_1 до Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільну процесуальну дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Згідно статті 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
За приписами статті 80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
Згідно частин першої та третьої статті 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза місцем її знаходження та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2022 року у справі № 593/98/21 провадження № 61-1444св22 зазначено, що: «[…] Ураховуючи цивільно-правове становище філій та представництв недопустимою є самостійна і безпосередня участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу як складової частини юридичної особи, що його створила.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Норма «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).
Виходячи з результатів аналізу наведених норм права філія як відокремлений підрозділ та представництво, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю і не можуть бути стороною у цивільному процесі, тому справи, в яких відповідачем виступає така філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже, неможливістю вирішення цивільного спору. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 760/32455/19 (провадження № 61-16459сво20)».
Згідно частини першої статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліції; 2) територіальні органи поліції.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання. Територіальні органи поліції утворює, ліквідовує та реорганізовує Кабінет Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозицій керівника поліції. Структуру територіальних органів поліції затверджує керівник поліції за погодженням з Міністром внутрішніх справ України.
Постановою Кабінету міністрів України від 16 вересня 2015 року № 710 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів міністерства внутрішніх справ», утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1, зокрема, Головне управління Національної поліції в Житомирській області.
У справі, що переглядається, Житомирське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області не є юридичною особою, а входить до структури Головного управління Національної поліції в Житомирській області та не може бути відповідачем у цій справі.
Ураховуючи викладене оскаржене судове рішення в частині позовних вимог до Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги Департаменту патрульної поліції та Головного управління Національної поліції в Житомирській області задовольнити частково.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 01 червня 2022 року скасувати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області про відшкодування моральної шкоди закрити.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) у рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. 
У задоволенні решти вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді