ПОСТАНОВА 
Іменем України

23 листопада 2022 року                                                 м. Кропивницький

справа № 390/829/22
провадження № 22-ц/4809/1023/22 

       Кропивницький апеляційний суд у складі: 
               
головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,
               при секретарі -  Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області у складі судді Терещенка Д.В. від 05 серпня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про встановлення факту батьківства, - 

встановив:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеною заявою, в якій просив встановити факт батьківства по відношенню до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства. 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, скаржник подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 7 ст. 19 та ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно до п. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У ч. 2 ст. 315 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Зі змісту наведених вище норм права вбачається, що справи окремого провадження мають такі особливості: заявлені в порядку окремого провадження вимоги є безспірними (відсутній спір про суб`єктивне право); завданням суду є охорона інтересів заявника шляхом підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав; в окремому провадженні відсутні сторони із протилежними матеріально-правовими інтересами, а тому принцип змагальності не застосовується.
Заявник, звертаючись до суду з заявою про встановлення факту батьківства, одночасно послався на ст. 128 СК України і на ст. 130 СК України, та просив встановити факт свого батьківства відносно непонолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати якого на момент подання вказаної заяви померла, а запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
Колегія суддів зауважує, що ст. 128 СК України врегульовано порядок визнання батьківства за рішенням суду, тоді як ст. 130 СК України - встановлення факту батьківства за рішенням суду.
Згідно з ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, є добровільним способом визнання батьківства. Він використовується у разі відсутності спору з приводу батьківства та є вільним волевиявленням жінки та чоловіка шляхом подачі заяви до органу реєстрації актів цивільного стану.
Спільна заява батьків із приводу батьківства є підставою для звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану про визнання батьківства, у всіх решта випадків це судовий спір. Однак, встановлення факту батьківства в судовому порядку (ст. 130 СК України) та процедура визнання батьківства за рішенням суду (ст. 128 СК України) хоч і доволі схожі, проте відрізняються один від одного своїм змістом.
Так, законодавством визначено, що процедура встановлення факту батьківства через суд можлива тільки після смерті особи, батьківство якої встановлюється. Вона регулюється ст. 130 СК України.
У той же час процедура визнання батьківства встановлена ст. 128 СК України та полягає у визначенні спорідненості між батьком та самою дитиною у судовому порядку.
Так, за приписами ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
Дана норма СК України чітко вказує про необхідність звернення до суду саме з позовом про визнання батьківства, а не з заявою про встановлення факту батьківства.
Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст. 135 цього Кодексу.
Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 СК України тобто лише матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Наведені норми узгоджуються з приписами п. 4, п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду виходячи з того, що справи за заявами про встановлення фактів батьківства, враховуючи зміст норм ст. 130 СК України розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження.
У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть того, батьківство кого встановлюється, а у другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем, позивачем у справі.
Таким чином, оскільки заявник бажає визнати батьківство за собою то йому, відповідно, слід звернутися до суду з цією вимогою у порядку позовного провадження, та з посиланням на відповідні норми, що регулюють порядок визнання батьківства.
Частиною 4 ст. 315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.
З огляду на викладене, висновки місцевого суду про відмову у відкритті провадження у справі з тих підстав, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Водночас приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до незгоди з висновками суду.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05.12.2022.

Судді: 

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич