ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

28 вересня 2022 року                           місто Чернівці справа № 725/2042/22
провадження №22-ц/822/631/22
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Височанської Н. К.
суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.
секретар Петранюк Ю.Т. 
за участю: представника позивача Соника В.В., представника Чернівецької окружної прокуратури Чебан Н.Р., представника Державної казначейської служби України Ісопеску К.І., представника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області Гроссу Д.М., представника Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області Ісаєвої І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями органів досудового слідства та прокуратури, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Соник Василь Васильович, на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 06 червня 2022 року ухвалене під головуванням судді Федіної А.В.,
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Соник В.В., звернувся до суду з позовом до Чернівецької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями органів досудового слідства та прокуратури.
Зазначав, що на розгляді в Першотравневому районному суді м.Чернівців перебуває кримінальне провадження внесене в ЄРДР №42021260000000179 від 08.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_2 , яка є його дружиною, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 368-3, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 368-3 КК України. В рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження відносно нього були проведенні негласні слідчі (розшукові) дії (далі - НСРД), а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, аудіо-, відео контроль особи, спостереження за особою та установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу, внаслідок чого тимчасово були обмеженні його конституційні права, натомість йому не було повідомлено про підозру в рамках вказаного кримінального провадження, відносно нього не були виділені матеріали в окреме провадження та не спрямовувався обвинувальний акт до суду, а тому вважає, що вказаними діями органу досудового розслідування протягом більш як 6 місяців незаконно порушувались його конституційні права, що призвело до тяжких емоційних хвилювань.
Вважає, що підстав для проведення НСРД відносно нього відповідно до вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» у органу досудового розслідування не було та внаслідок їх незаконних дій він був вимушений звертатись за правовою допомогою, у зв`язку з чим поніс витрати в розмірі 35100 грн., які вважає матеріальними збитками.
Зазначав, що протиправними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури йому було завдано моральної шкоди, яка виражається у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього та членів його сім`ї та приниженні честі та гідності, а також ділової репутації людини, громадянина, державного службовця. Стан його здоров`я різко погіршився. Він вимушений був звертатися за консультаціями до спеціалістів різного рівня, купувати лікарські препарати, що потребувало великих затрат, як грошових засобів так і часу, а також додаткових життєвих зусиль.
Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 35100 грн. та витрати понесенні на сплату судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 06 червня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями органів досудового слідства та прокуратури відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Соник В.В., в апеляційній скарзі просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 6 червня 2022 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити в повному обсязі.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги 
Посилається на те, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Зазначає, що позивачу ОСОБА_1 у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР №42021260000000179 від 08.09.2021 року не було повідомлено про підозру та стосовно нього не виділялись матеріали справи в окреме провадження та не спрямовувався обвинувальний акт до суду. В рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження відносно позивача були проведенні негласні слідчі (розшукові) дії (далі - НСРД), а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, аудіо-, відео контроль особи, спостереження за особою та установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу, внаслідок чого тимчасово були обмеженні конституційні права ОСОБА_1 , а тому вважає, що вказаним діями органу досудового розслідування протягом більш як 5 місяців незаконно порушувались його конституційні права, що призвело до тяжких емоційних хвилювань.
Вважає, що підстав для проведення НСРД відносно позивача відповідно до вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» у органу досудового розслідування не було та внаслідок їх незаконних дій ОСОБА_1 зазнав незаконного втручання у своє особисте життя, переніс тяжкі емоційні хвилювання та стрес через незаконні дії органу досудового розслідування, прокуратури.
Судом першої інстанції не враховані вимоги спеціального закону який регулює спірні правовідносини - Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року. Згідно вказаного Закону, обов`язковою умовою відшкодування шкоди є «обмеження чи порушення прав чи свобод громадян». А тому, при з`ясуванні підстав для відшкодування шкоди варто виходити з того, чи порушені діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування, прокуратури чи суду права особи як учасника кримінального провадження, а оскільки відповідно до п.25 ч.1 ст.3 КПК України, учасниками кримінального провадження в тому числі є інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. 
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є учасником кримінального провадження, а саме особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, то він має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду в рамках кримінального провадження №42021260000000179 від 08.09.2021 року, однак судом першої інстанції дані норми матеріального права були проігноровані.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзивах на апеляційну скаргу Чернівецька окружна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області, Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області просять в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відзиву на апеляційну скаргу від Державної казначейської служби України не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
В провадженні СУ ГУНП в Чернівецькій області перебувало кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 42021260000000179 від 08.09.2021 року, розпочате за матеріалами УСБУ в Чернівецькій області за фактом вимагання посадовими особами AT «Чернівціобленерго» неправомірної вигоди від ОСОБА_3 за проведення параметризації лічильника з метою підключення комплексу сонячних батарей в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 . В ході досудового розслідування встановлено, що дана неправомірна вигода посадовими особами AT «Чернівціобленерго» вимагалася через посередника- підприємця ОСОБА_2 , яка є дружиною ОСОБА_1 , який в свою чергу працює завідувачем сектору Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Чернівецькій області. 
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 21.09.2021 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного в ЄРДР №42021260000000179 від 08.09.2021 року надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді: - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж ОСОБА_1 , який використовує мобільні номери НОМЕР_1 та НОМЕР_2 мереж стільникового зв`язку вітчизняних операторів, які знаходяться у його користуванні із застосуванням відповідних технічних засобів спостереження, відбору та фіксації змісту інформації, яка передається особою, а також одержання, перетворення і фіксації різних видів сигналів, що передаються каналами зв`язку; - установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу, що використовує ОСОБА_1 , за ідентифікаційними ознаками мобільних номерів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 мереж стільникового зв`язку вітчизняних операторів, без розкриття змісту повідомлень, що передаються; - аудіо-, відеоконтролю особи за місцем перебування ОСОБА_1 , шляхом застосування технічних засобів, з метою фіксації його розмов, поведінки, звуків, рухів, дій, які можуть містити відомості, що мають значення для досудового розслідування: - спостереження за особою ОСОБА_1 , для пошуку, фіксації і перевірки відомостей про особу та її поведінку або тих, з ким ця особа контактує у публічно доступних місцях, з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження (а.с.19-21).
В подальшому, 30.09.2021 року ОСОБА_2 (дружині позивача) повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368-3 КК України та за відсутності підстав, передбачених ст. 246 КПК України, 12.10.2021 року на підставі ч. 5 ст. 249 КПК України відносно ОСОБА_1 припинено проведення негласних слідчих (розшукових) дій. 
Про проведення НСРД ОСОБА_1 було направлене відповідне повідомлення (а.с.27).
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.09.2021 року надано дозвіл на проведення обшуку в житлі за місцем фактичного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 (а.с.32-34).
Згідно протоколу обшуку від 29.09.2021 року під час проведення обшуку ОСОБА_1 було пред`явлено ухвалу слідчого судді про проведення обшуку (а.с.35-39).
На даний час в провадженні Першотравневого районного суду м.Ченрівців перебуває кримінальне провадження внесене в ЄРДР №42021260000000179 від 08.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_2 , яка є дружиною позивача, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 27, ч. 1 ст. 368-3, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 368-3 КК України. 
Оскільки позивачу в рамках вказаного кримінального провадження не було повідомлено про підозру, відносно нього не виділялись матеріали в окреме провадження та не було скеровано до суду обвинувальний акт.

Мотиви та доводи, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої, абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.
Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіяювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач в цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди в розумінні статей 1167, 1174 ЦК України.
Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 25 січня 2021 року у справі № 227/4410/19 (провадження № 61-9407св20), від 22 березня 2021 року у справі № 203/1067/19 (провадження № 61-23293св19), від 25 березня 2021 року у справі № 227/3052/19 (провадження № 61-22337св19).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.
За змістом ст. 2 вказаного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення.
Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.
З системного аналізу наведених норм законодавства вбачається, що сама по собі обставина проведення відносно особи НСРД та обшуку без подальшого повідомлення їй про підозру у вчинені будь-якого кримінального правопорушення в рамках досудового розслідування відповідного кримінального провадження не тягне за собою доведеності неправомірності дій органів досудового розслідування, оскільки факт незаконного проведення обшуку та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, в даному випадку НСРД має бути встановлений відповідним судовим рішенням, зокрема обвинувальним вироком в якому судом було б встановлено незаконність відповідних слідчих дій, виправдувальним вироком або ж фактом закриття кримінального провадження з підстав відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
Судом установлено, що 21 вересня 2021 року на підставі ухвали Чернівецького апеляційного суду в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного в ЄРДР №42021260000000179 від 08.09.2021 року надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_1 , які були припинені 12 жовтня 2021 року на підставі ч. 5 ст. 249 КПК України.
Також 29 вересня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25 вересня 2021 року в житлі за місцем фактичного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було проведено обшук.
Зважаючи на те, що стосовно позивача проводились не оперативно-розшукові, а слідчі дії, зазначені дії проводились в рамках кримінального провадження №42021260000000179, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для відшкодування шкоди згідно ч.2 ст.2 Закону України«Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Доводи апеляційної скарги про те, що підставою для відшкодування шкоди є сплив 6-ти місячного строку після проведення оперативно-розшукових заходів та факт того, що після цього строку не було розпочато кримінальне провадження, безпідставні, оскільки стосовно позивача проводились не оперативно-розшукові, а слідчі дії у кримінальному провадженні № 42021260000000179, у зв`язку з чим до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення частини другої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Крім цього, слід зазначити, що вказані дії розпочались 21 вересня 2021 року та припинились 12 жовтня 2021 року, тобто проводились менше місяця.
Положення п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України також до спірних правовідносин застосуванню не підлягають, оскільки в даному випадку відсутній факт незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.
Статтею 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Як вбачається з досліджених матеріалів справи обшук та НСРД проводились органом досудового розслідування санкціоновано за відповідними судовими рішеннями слідчих суддів, які набрали законної сили, кримінальне провадження внесене в ЄРДР №42021260000000179 від 08.09.2021 року в рамках якого проводились відповідні слідчі дії на даний час знаходиться на стадії судового розгляду та оцінка відповідних доказів, зібраних під час досудового розслідування буде здійснюватися судом в нарадчій кімнаті за наслідками розгляду кримінального провадження.
Матеріали справи не містять і позивач не надав доказів на підтвердження незаконності проведення зазначених вище заходів, про бездіяльність органів досудового розслідування, прокуратури  і суду.
Таким чином, колегія суддів вважає, що за наслідками розгляду даного спору не встановлено наявності підстав для відшкодування позивачу матеріальної та моральної школи внаслідок проведених в рамках досудового розслідування кримінального провадження ЄРДР №42021260000000179 від 08.09.2021 року слідчих дій, а саме санкціонованих ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 21.09.2021 року НСРД та ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.09.2021 року - обшуку.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 258 КПК України, втручанням у приватне спілкування є доступ до змісту спілкування за умов, якщо учасники спілкування мають достатні підстави вважати, що спілкування є приватним. Різновидами втручання в приватне спілкування є: аудіо-, відеоконтроль особи; арешт, огляд і виїмка кореспонденції; зняття інформації з електронних комунікаційних мереж; зняття інформації з електронних інформаційних систем.
За змістом ч. 3 ст. 248 КПК України, слідчий суддя постановляє ухвалу про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії, якщо прокурор, слідчий доведе наявність достатніх підстав вважати, що: вчинене кримінальне правопорушення відповідної тяжкості; під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії можуть бути отримані докази, які самостійно або в сукупності з іншими доказами можуть мати суттєве значення для з`ясування обставин кримінального правопорушення або встановлення осіб, які вчинили кримінальне правопорушення.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірних висновків, що наявність підстав для проведення НСРД відносно ОСОБА_1 було встановлено слідчим суддею Чернівецького апеляційного суду в ухвалі від 21.09.2021 року в рамках досудового розслідування кримінального провадження після внесення відповідних відомостей в ЄРДР.
Крім того, наявність чи відсутність підстав для проведення обшуку регламентовано ст. 234 КПК України та слідчим суддею Шевченківського районного суду м.Чернівці перевірено обґрунтованість підстав на які посилався орган досудового розслідування для надання дозволу на обшук за місцем фактичного проживання позивача та його дружини про що зазначено в ухвалі від 25.09.2021 року.
При цьому у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та шкодою, на яку посилається позивач.
Такі висновки зроблено Верховним Судом у постановах від 03 березня 2021 року по справі № 638/17962/15 (провадження № 61-9574св20), від 24 грудня 2021 року по справі № 646/5190/19-ц (провадження № 61-3057св21).
Разом із цим слід зазначити, що однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Наявність чи відсутність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої, й відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. При цьому не будь-яке рішення слідчого судді свідчить про протиправність дій державних органів, а мають значення конкретні обставини, встановлені таким рішенням. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності слідчих органів для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) моральної шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою.
Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 638/11416/18 (провадження № 61-19755св19), від 03 лютого 2020 року у справі № 757/66977/17-ц (провадження № 61-15913св20), від 03 березня 2021 року у справі № 638/17962/15 (провадження № 61-9574св20), від 25 березня 2021 року у справі № 227/3052/19 (провадження № 61-22337св19).
Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Соник В.В. є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06 червня 2022 року залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Соник Василь Васильович, залишити без задоволення.
Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений 30 вересня 2022 року.

Головуючий                                              Н.К. Височанська
Судді:                                                 І.Н. Лисак
                       І.М.Литвинюк