Ухвала
09 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 824/40/22
провадження № 61-8323ас22
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.
розглянувшиапеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 серпня 2022 року в справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про визнання та надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду, утвореного згідно з арбітражним регламентом ЮНІСТРАЛ 1976 року та угодою між Урядом Російської Федерації та Кабінетом Міністрів України про заохочення та взаємний захист інвестицій від 27 листопада 1998 року у справі ПАС № 2015-34 від 12 квітня 2019 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Російської Федерації про стягнення компенсації,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2022 року Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі - ПАТ «Укрнафта») звернулося із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду, утвореного згідно з арбітражним регламентом ЮНІСТРАЛ 1976 року та угодою між Урядом Російської Федерації та Кабінетом Міністрів України про заохочення та взаємний захист інвестицій від 27 листопада 1998 року у справі ПАС № 2015-34 від 12 квітня 2019 року.
Заява мотивована тим, що 12 квітня 2019 року Арбітражний суд, утворений згідно з арбітражним регламентом ЮНІСТРАЛ 1976 року та угодою між Урядом Російської Федерації та Кабінетом Міністрів України про заохочення та взаємний захист інвестицій від 27 листопада 1998 року, ухвалив рішення у справі ПАС № 2015-34 за позовом ПАТ «Укрнафта» до Російської Федерації про стягнення компенсації, яким зобов`язав відповідача сплатити на користь позивача компенсацію у розмірі 44 455 012,00 дол. США плюс складні річні відсотки з 22 квітня 2014 року до повної оплати за ставкою LIBOR для тримісячних депозитів у доларах США плюс 1 %; встановив арбітражні витрати у сумі 683 568,50 євро; поклав на відповідача 90 % арбітражних витрат, встановлених у попередньому параграфі, та витрат позивача на юридичне представництво та допомогу, а отже вирішив стягнути з відповідача на користь позивача 615 211,65 євро та 2 995 762,92 дол. США плюс складні річні відсотки з дати ухвалення цього рішення до повної оплати за ставкою LIBOR для тримісячних депозитів у доларах США плюс  1%.
Спір, який став предметом розгляду арбітражного суду, виник на підставі експропріації відповідачем інвестицій ПАТ «Укрнафта» в Автономну Республіку Крим, у результаті чого ПАТ «Укрнафта» була вимушена звернутися до Арбітражного суду, утвореного згідно з арбітражним регламентом ЮНІСТРАЛ 1976 року та угодою між Урядом Російської Федерації та Кабінетом Міністрів України про заохочення та взаємний захист інвестицій від 27 листопада 1998 року.
Пункт 2 статті 9 Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Російської Федерації про заохочення та взаємний захист інвестицій від 27 листопада 1998 року містить вимогу передачі спору на розгляд арбітражного суду, якщо цей спір неможливо розв`язати шляхом переговорів протягом шести місяців з дати письмового повідомлення.
26 червня 2017 року Арбітражний суд ухвалив рішення щодо юрисдикції у справі ПАС № 2015-34, відповідно до якого суд дійшов висновку, що він має юрисдикцію у цьому спорі.
Ухвалоювід 01 серпня 2022 року Київський апеляційний суд заяву ПАТ «Укрнафта» про визнання та надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду, утвореного згідно з арбітражним регламентом ЮНІСТРАЛ 1976 року та угодою між Урядом Російської Федерації та Кабінетом Міністрів України про заохочення та взаємний захист інвестицій від 27 листопада 1998 року, у справі ПАС № 2015-34 від 12 квітня 2019 року за позовом ПАТ «Укрнафта» до Російської Федерації про стягнення компенсації, повернув заявнику.
У серпні 2022 року ПАТ «Укрнафта» звернулося до Верховного Суду із апеляційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 серпня 2022 року в справі за заявою ПАТ «Укрнафта» про визнання та надання дозволу на виконання рішення Арбітражного суду, утвореного згідно з арбітражним регламентом ЮНІСТРАЛ 1976 року та угодою між Урядом Російської Федерації та Кабінетом Міністрів України про заохочення та взаємний захист інвестицій від 27 листопада 1998 року у справі ПАС № 2015-34 від 12 квітня 2019 року за позовом ПАТ «Укрнафта» до Російської Федерації про стягнення компенсації. 
Ухвалою від 29 серпня 2022 року Верховний Суд визнав наведені ПАТ «Укрнафта» у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави неповажними, апеляційну скаргу залишив без руху, надав ПАТ «Укрнафта» строк для усунення зазначеного вище недоліку, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У вересні 2022 року ПАТ «Укрнафта» звернулося до Верховного Суду із заявою про поновлення строку на апеляційне провадження.
Ухвалою від 09 вересня 2022 року Верховний Суд поновив ПАТ «Укрнафта» строк апеляційного оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 01 серпня 2022 року, відкрив апеляційне провадження у справі та витребував її із Київського апеляційного суду.
Із матеріалів апеляційного провадження вбачається, що учасником справи є Російська Федерація, адресою місцязнаходження компетентного органу - Міністерства юстиції Російської Федерації - є: 119049, Російська Федерація, м. Москва, вул. Житня, 14, будівля 1.
Правовідносини щодо вручення документів у цій справі регулюються Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року, яка ратифікована Україною 19 грудня 1992 року, а також нормами статей 496-499 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутись з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Таким чином, оскільки учасником справи є Російська Федерація, адресою місцязнаходження компетентного органу - Міністерства юстиції Російської Федерації - є: 119049, Російська Федерація, м. Москва, вул. Житня, 14, будівля 1, та враховуючи необхідність дотримання порядку вручення документів особам, що знаходяться за межами України, з метою дотримання вимог Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності від 20 березня 1992 року, необхідно направити доручення компетентному органу Російської Федерації - Міністерству юстиції Російської Федерації - про вручення документів, надіславши його до Міністерства юстиції України для передачі до запитуваної держави.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 252 ЦПК України у разі звернення із судовим дорученням про вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави, суд може зупинити провадження у справі. 
Провадження у цій справі необхідно зупинити до надходження відповіді від компетентного органу Російської Федерації на судове доручення про вручення документів учаснику справи - Російській Федерації.
Керуючись статтями 252, 498 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Звернутись із судовим дорученням до компетентного органу Російської Федерації - Міністерства юстиції Російської Федерації - про вручення учаснику справи - Російській Федерації копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів.
За відсутності дипломатичних зносин між Україною та Російською Федерацією просимо Міністерство юстиції України забезпечення виконання судового доручення відповідно до статтей 45, 46 Віденської конвенції про дипломатичні зносини від 18 квітня 1961 року. 
Зупинити провадження у справі до надходження відповіді від компетентного органу Російської Федерації про виконання доручення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                 С. Ю. Мартєв
 
В. В. Сердюк
 
І. М. Фаловська