ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року	Львів	Справа № 380/17905/21 пров. № А/857/8421/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Запотічний І.І., 
суддя                                                     Хобор Р.Б.

секретар судового засідання                     Юник А.А.

за участю представників:
позивача – Гринчишин Н.В., Сущак В.О.
відповідача – Хробак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  Державного підприємства «Львіввугілля» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2022 року (головуючий суддя Гулкевич І.З., м.Львів) у справі № 380/17905/21 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Державного підприємства «Львіввугілля»   про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

19.10.2021 року позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Державного підприємства «Львіввугілля», в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 314   270   002,11 грн.
Позов обгрунтовує тим, що відповідач зобов`язаний проводити відшкодовування Пенсійному фонду сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, на підставі пункту 2 розділу ХV   Прикінцеві положення   Закону України   «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»   від 09 липня 2003 року №1058-IV (з наступними змінами та доповненнями, Закон №1058-IV). Відповідно до пунктів 6.4, 6.7 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої   постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 січня 2014 року за №64/8663 (з наступними змінами та доповненнями, Інструкція № 21-1), розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Заборгованість Державного підприємства «Львіввугілля»   з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за період   з грудня 2017 по вересень 2021 року становить 314   270   002,11 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2022 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто з Державного підприємства «Львіввугілля» на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з грудня 2017 по вересень 2021 року включно в розмірі 314   270 002 (триста чотирнадцять мільйонів двісті сімдесят дві тисячі дві) гривні 11 копійок.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що   згідно ч. 1   ст. 256 ЦК України   позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1   ст. 257 ЦК України   встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 15 ст. 106 Закону України   «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»   передбачено, що строк давності не застосовується щодо стягнення недоїмки, пенсі та штрафів, а відповідно до висновків Верховного Суду суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею. Отже, оскільки суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за несвоєчасну сплату витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених на пільгових умовах з грудня 2017 по вересень 2018 є поданими з пропуском строку позовної давності. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.
Представники позивача заперечують доводи апеляційної скарги. Вважають, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено такі дані про відповідача - Державне підприємство «Львіввугілля»: місцезнаходження: вул. Б.Хмельницького,26, м. Сокаль, Львівська область, 80000, код ЄДРПОУ 32323256.
На підприємстві відповідача працювали особи, які були зайняті на роботах, що дають їм право на призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до пунктів   а   та   б   -   з   статті 13 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ   «Про пенсійне забезпечення»   (Закон № 1788-XII).
Позивачем у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої   Прикінцевих положень   Закону, визначено відповідачу суми до відшкодування за період з грудня 2017 по вересень 2021, що підтверджено копіями цих розрахунків, наявних у матеріалах справи.
Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій вручені відповідачу, що підтверджено відповідними повідомленнями про вручення поштових відправлень.
На підтвердження суми заборгованості відповідача за період з грудня 2017 по вересень 2021 у сумі 314   270   002,11 грн позивачем до матеріалів справи також надано: розрахунок суми заборгованості, копії карток особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 та списком № 2, копії актів звірення розрахунків.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, як суб`єкт владних повноважень, довів у повному об`ємі ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2   статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Згідно з пунктом 2   Розділу ХV   Прикінцеві положення   Закону України від 09.07.2003 №1058-IV  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього   Закону   мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього   Закону.
Підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту   291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої   статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього   Закону   за раніше діючим порядком
Таким чином, необхідність відшкодування відповідачем позивачу фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 1 та списком № 2, передбачена діючим законодавством.
Процедуру відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначає Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена   постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (Інструкція № 21-1).
Відповідно до пункту 6.1   Інструкції № 21-1   для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2   цієї Інструкції   (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту   291.4 статті 291   глави   1   розділу   XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України   «Про пенсійне забезпечення»   до набрання чинності   Законом України від 03 жовтня 2017 №2148-VIII   «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій   та призначених відповідно до частини другої   статті 114 Закону України   «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів   б-   з   статті 13 Закону України   «Про пенсійне забезпечення»   та пунктів 2-8 частини другої   статті 114 Закону України   «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до пункту 6.4   Інструкції № 21-1   розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої   Прикінцевих положень   Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (пункт 6.5   Інструкції № 21-1).
Згідно з пунктом 6.7   Інструкції № 21-1   підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2   Прикінцевих положень   Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Колегія суддів зазначає, що право на звернення до суду з позовом про стягнення суми заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, виникає у позивача з 25-го числа кожного місяця, за який позивач просить стягнути заборгованість, за умови надіслання відповідачу розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій на відповідний рік. Факт оформлення позивачем розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з грудня 2017 по вересень 2021 у сумі 314   270   002,11 грн, направлення цих розрахунків та їх отримання відповідачем знайшов своє підтвердження під час розгляду та вирішення справи. Отримавши розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої   Прикінцевих положень   Закону України   «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»   в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів   а   та   б-   з   статті 13 Закону України   «Про пенсійне забезпечення», не надавши на них до позивача заперечень та не оскарживши розрахунки в суді, відповідач фактично узгодив такі розрахунки. 
Відтак, апеляційний суд вважає, що визначена в розрахунку сума до відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій підлягає сплаті відповідачем. Апелянтом не надано доказів погашення заборгованості перед позивачем.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
Згідно з   ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись    243,   250,   308,   310,   315,   316,   321,   322,   325,   329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державного підприємства «Львіввугілля» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 травня 2022 року у справі № 380/17905/21 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 30 вересня 2022 року.