ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року		Справа № 599/1467/22 пров. № А/857/13767/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Мікули О.І.,
при секретарі судового засідання – Юрченко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції №2 (м. Зборів) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 1 вересня 2022 року (суддя Снігурський В.В., м.Зборів), -
ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Відділення поліції №2 (м. Зборів) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в якому просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ №072272 (далі – Постанова), як незаконну.
Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 1 вересня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила позивач, яка із покликанням на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги вказує, що при складанні Постанови були порушення права позивача на подання доказів, пояснень, клопотань, не було враховано обставин, що пом`якшують відповідальність. Зазначає, що вказане порушення не створило аварійної ситуації та не завдало великої суспільної шкоди чи значних збитків державі. Крім того, особою було усунуто недоліки, щодо керування транспортним засобом.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Представник позивача подала клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з тим, що остання буде перебувати на навчанні по страхуванню життя у період з 10.10 по 15.10.2022.
Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що таке задоволенню не підлягає, оскільки зважаючи на скорочені строки розгляду вказаної категорії справ, а також наявність достатніх доказів та матеріалів для розгляду справи за відсутності сторін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності позивача та її представника.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з долучених відповідачем доказів підтверджується факт інкримінованого позивачу правопорушення.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 13.08.2022 о 16:00 год в м.Зборів по вулиці Тернопільська позивач керуючи транспортним засобом, який обладнаний засобами пасивної безпеки не користувався ними, при зупинці на вимогу працівника поліції не увімкнула аварійну світлову сигналізацію, чим порушила вимоги підпункту в пункту 2.3 та підпункту б пункту 9.9 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 (далі – ПДР).
На підставі наведеного, інспектором винесено Постанову, згідно якої позивача було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 121 і частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн (а.с.4).
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Підпунктом «в» пункту 2.3 ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.
Відповідно до частини п`ятої статті 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Згідно з підпунктом «б» пункту 9.9 ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.
Частиною другою статті 122 КУпАП визначено, що користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На спростування доводів позивача та підтвердження того, що остання дійсно допустила порушення зазначених вище вимог ПДР відповідачем разом із відзивом на позов та апеляційної скарги, було долучено відеоматеріали на яких зафіксовано, що при зупинці транспортного позивача при запитанні чи знає остання причини зупинки та відповіла, що ні. Однак поліцейський сказав, що під час руху ОСОБА_1 не була пристебнута ременем безпеки на що та відповіла, що забула пристебнутися. Крім того, при зупинці її транспортного засобу на вимогу поліцейського вона не ввімкнула аварійної світлової сигналізації, а зробила це лише на зауваження поліцейського.
Таким чином, наданими матеріалами підтверджено вчинення позивачем порушень правил ПДР, що і не заперечується позивачем-апелянтом.
Доводи скаржника про те, що вказане порушення було вчинено нею вперше, не призвело до негативних наслідків, а також те, що позивач є багатодітною матір`ю не приймаються до уваги судом, які ті обставини які можуть звільняти останню від відповідальності, так як нормами статей 121 та 122 КУпАП не передбачено іншого виду стягнення окрім штрафу за допущені позивачкою порушення.
Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених вище правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення, а рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 1 вересня 2022 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	О. І. Мікула