У Х В А Л А  
16 листопада 2022 року
м. Київ
справа № 639/5898/21
провадження № 61-10728ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Козаренко Наталією Юріївною, на постанову Полтавського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року у справі за позовомОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ), просив: визнати договір від 18 травня 2021 року № 3280/18/05/2021 про надання інформаційно - консультаційних послуг та допомогу у працевлаштуванні за кордоном, укладений між КА «UNION JOB» в особі ФОП ОСОБА_2 недійсним; стягнути з ФОП  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 11 700,00 грн, сплачені на підставі договору від 18 травня 2021 року №3280/18/05/2021 про надання інформаційно - консультаційних послуг та допомогу у працевлаштуванні за кордоном.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано недійсним договір від 18 травня 2021 року № 3280/18/05/2021 про надання інформаційно - консультаційних послуг та допомогу у працевлаштуванні за кордоном, укладений між КА «UNION JOB» в особі ФОП ОСОБА_2 та  ОСОБА_1 .
Стягнено з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 11 700,00 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 задоволено, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 листопада 2021 року скасовано, ухвалено нове про відмову в позові.
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 через адвоката Козаренко Н. Ю. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Предметом позову у цій справі є вимоги немайнового та майнового характеру.
Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01 січня 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 481,00 грн.
Ціна позову у цій справі (стягнення коштів) становить 11 700,00 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн*250=620 250,00 грн). 
Отже, зазначена справа в частині похідної вимоги про стягнення коштів за невиконання вимог договору відповідно до пункту 5 статті 19 ЦПК України є малозначною.
Вимогою немайнового характеру є визнання договору недійсним. 
Отже, необхідно застосувати пункт 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для визнання справи малозначною.
Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.
Отже, зазначена справа є незначної складності та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі «Загальні положення» ЦПК України, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
У касаційній скарзі заявник посилається на те, що подана ним касаційна скарга має виняткове значення для нього.
Проте таке посилання є формальним та не дає підстав для висновку, що справа має виняткове значення для заявника, який подає касаційну скаргу, оскільки він не обгрунтував таке виняткове значення.
Незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України, є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки оскаржувана заявником постанова ухвалена у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Козаренко Наталією Юріївною, на постанову Полтавського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, стягнення коштів відмовити.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                            А. С. Олійник
Г. І. Усик
В. В. Яремко