04.10.22
22-ц/812/800/22
Провадження № 22-ц/812/800/22 Суддя першої інстанції Репушевська О.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

04 жовтня 2022 року м. Миколаїв Справа № 479/209/22
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого Царюк Л.М.,
суддів: Базовкіна Т.М., Колосовський С.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник – ОСОБА_2 , на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Репушевської О.В., в залі судового засідання в смт. Криве Озеро, об 11 год. 08 хв., повний текст якого складено 04 липня 2022 року, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2022 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.
Доводи позову обґрунтовувала тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області 16 січня 2015 року.
Від шлюбу сторони мають двох доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З 01 вересня 2021 року донька ОСОБА_6 здобуває професійну освіту у Вінницькому національному аграрному університеті на платній основі, плата за рік 22 000 грн, проживання в гуртожитку коштує 6 489 грн 20 коп за рік та для організації навчання було придбано ноутбук вартістю 14 849 грн.
Також вона постійно забезпечує коштами на проїзд до м. Вінниці, харчуванням, засобами гігієни, ліками у разі потреби, одягом, оплачує косметологічні послуги, систематично надає необхідні їй кошти, сплачує мобільний зв`язок та інше.
Після розірвання шлюбу відповідач жодного разу не цікавився навчанням, розвитком та здоров`ям доньки. Участі у вихованні та додаткових витратах ніколи не брав. 
На даний час аліменти, що сплачує відповідач, не покривають витрат на утримання доньки, у порівнянні з іншими роками. 
З урахуванням стану здоров`я відповідача, його стабільного заробітку він повинен сплатити половину понесених нею витрат на навчання дитини. 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь додаткові витрати, пов`язані з оплатою навчання, проживання в гуртожитку вищому навчальному закладі та придбання ноутбука для дистанційного навчання в розмірі 21 688 грн. 
Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2022 року позов задоволено частково.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що викликані навчанням та проживанням дитини в розмірі 14 244 грн 10 коп.
В решті позовних вимог відмовлено.
Також стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 992 грн 40 коп судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що понесені позивачем витрати, пов`язані з оплатою навчання дитини в вищому навчальному закладі, оплату за її проживання в гуртожитку, не покриваються за рахунок аліментів, які сплачує відповідач. 
Відповідач є працездатною особою, ним не надано будь-яких доказів, які вказують на те, що він має інших утриманців, незадовільний стан здоров`я, не має можливості надавати матеріальну допомогу з об`єктивних, незалежних від нього причин.
Враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а саме навчанням доньки, її розвитку, а законом обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків, суд визнав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості додаткових витрат по сплаті контрактного навчання та проживання в гуртожитку, що становить 14 244 грн та не знайшов підстав для стягнення з відповідача половини вартості ноутбука.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представник – ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, яку уточнив в подальшому, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що зазначені в рішенні суду мотиви не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються доказами по справі.
Відповідач добровільно по можливості надає матеріальну допомогу дітям, крім того, що офіційно за рішенням суду сплачує аліменти.
Відповідач восени 2021 року на навчання доньки ОСОБА_7 добровільно надав 14 250 грн, що в судовому засіданні під час розгляду Кривоозерським районним судом Миколаївської області справи № 479/232/22 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, підтвердила ОСОБА_7 , що підтверджується технічним записом по справі.
Більш того, в квітні 2022 року в безготівковому вигляді відповідач перерахував доньці ОСОБА_6 2 000 грн та періодично готівкою та безготівково надає доньці ОСОБА_6 сумами 100, 200, 300, 500 та 1 000 грн, купує різні речі (телефони, годинники, окуляри), проводить з дітьми та здійснює оплату дозвілля в закладах для відпочинку, про що стороною відповідача зазначалось в судовому засіданні під час розгляду даної справи та не заперечувалось і не спростовано стороною позивача, що підтверджується технічним записом по даній справі.
У випадку коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею 23 трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу, якою передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Оплата вартості навчання не відноситься до додаткових витрат, тому правові підстави для їх стягнення відсутні. 
Така позиція узгоджується у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296 цс 15 та у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі № 766/12242/16-ц
Положення статті 185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку батьків брати участь в додаткових витратах на дитину стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. 
Враховуючи поняття додаткових витрат у розумінні статті 185 ЦК України, з урахуванням особливих здібностей дитини, а також відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 185 СК України у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 набула повноліття і не є дитиною. Така позиція узгоджується з постаново Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 638/13860/16-ц.
На думку скаржника, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини у Вінницькому національному аграрному університеті при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що зокрема залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання доньки у Вінницькому національному аграрному університеті. Навчальний заклад було обрано позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу доводів апеляційної скарги не визнала та просила відмовити в її задоволенні.
У відзиві зауважила, що додаткові витрати викликані особливими обставинами, а саме навчанням доньки. Відповідач будь-якої участі у зв`язку з навчанням доньки не приймає, добровільно коштів не надає, окрім аліментів, розмір яких явно недостатній для життєдіяльності дитини.
За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони мають доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 03 березня 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу).
Відповідно до договору про навчання Вінницького національного аграрного університету № 1568.21д-МП від 12 серпня 2021 року, ОСОБА_7 , зарахована на платне навчання 1 курсу, на денну форму навчання, за освітньою програмою - право, для здобуття вищої освіти - бакалавр . Освітня програма є акредитованою до 01 липня 2024 року.
Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 88 000 грн. Вартість платної освітньої послуги за один навчальний рік становить 22 000 грн.
Відповідно до квитанції № 99300201 від 02 серпня 2021 року позивач ОСОБА_3 сплатила 22 000 грн за навчальний 2021/2022 рік за навчання доньки у цьому навчальному закладі.
Згідно угоди № 299 за проживання в гуртожитку Вінницького національного аграрного університету від 16 серпня 2021 року встановлено, що ОСОБА_7 надано ліжко-місце в гуртожитку № 3, в кімнаті № 110 в період 2021-2022 навчального року.
З наданої квитанції № 64 від 16 серпня 2021 року позивач ОСОБА_3 сплатила 6 420 грн за проживання доньки в цьому гуртожитку.
Відповідно до квитанції № 47713223 від 23 квітня 2021 року в магазині "Лідер Плюс" було здійснено операцію на придбання ноутбука та сумки для ноутбука на загальну суму 14 849 грн. 
У частинах 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції цим вимогам закону не відповідає.
Суд першої інстанції при вирішенні спору дійшов висновку, що понесені позивачем витрати, пов`язані з оплатою навчання дитини в вищому навчальному закладі, оплату за її проживання в гуртожитку, не покриваються за рахунок аліментів, які сплачує відповідач, а тому необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, тобто навчанням доньки, її розвитку. 
Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно із частиною 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Відповідно до частини         2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Відповідно до норм статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_3 посилалася на те, що у зв`язку із навчанням дитини у Вінницькому національному аграрному університеті на платній підставі за освітньою програмою - право, для здобуття вищої освіти - бакалавр нею сплачено кошти за навчання та за проживання у гуртожитку. 
Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 суд касаційної інстанції визначив, «що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.
Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини».
Аналогічні висновки було зроблені Верховним Судом у схожих правовідносинах в постановах від 10 жовтня 2019 року у справі № 638/13860/16, від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/1766/18.         
У справи, що переглядається, ОСОБА_3 не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання доньки у зазначеному навчальному закладі на очній системі навчання на платній підставі. В матеріалах справи відсутні докази, надані позивачем, про погодження з відповідачем навчання доньки сам у Вінницькому національному аграрному університеті.
Ураховуючи вказані обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на навчання та проживання в гуртожитку.
Доводи відзиву ОСОБА_3 про те, що незначний розмір аліментів на доньку, не дозволяє організувати її життєдіяльність на відповідному рівні не можуть бути прийняті до уваги, оскільки недостатній розмір аліментів, що сплачує відповідач, не може компенсуватися за рахунок стягнення додаткових витрат, у цьому випадку потребує вирішення питання про збільшення розміру аліментів. 
Доводи апеляційної скарги щодо неможливості стягнення додаткових витрат у цьому спорі у зв`язку з повноліттям доньки ОСОБА_4 , є помилковими з огляду на те, що ОСОБА_3 звернулася до суду першої інстанції з позовом про стягнення додаткових витрат коли дитина не досягла повноліття.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на те, що обставини справи встановлені судом першої інстанції повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволених вимог з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог з наведених вище підстав.
Заперечень та доводів на їх підтвердження щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат у зв`язку з придбанням ноутбука апеляційна скарга не містить, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині судом апеляційної інстанції не перевірялось. 
Згідно з частиною 1 статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 2 статі 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час подання до суду позовної заяви, встановлено ставку судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
ОСОБА_3 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», як позивач у справі про оплату додаткових витрат на дитину.
За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору  становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (підпункт 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на час подання позову).
За подання до суду апеляційної на рішення суду ставка судового збору становить 150 %  відповідно ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункти 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
Установлено, що за подання апеляційної скарги відповідач сплатив 1488.60 грн (квитанція від 01 вересня 2022 року № 36), доводи апеляційної скарги задоволені частково, оскільки ОСОБА_1 просив скасувати судове рішення в повному обсязі, за його скаргою в задоволені позовних вимог відмовлено в частині задоволених вимог, що складає 65.7% від загальних позовних вимог.
Згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Отже, сплачений судовий збір за подання ОСОБА_1 апеляційної скарги підлягає компенсації за рахунок держави пропорційно до відхиленої частини вимог, а саме 978 грн.
Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представник – ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23 червня 2022 року в частині задоволення позовних вимог та стягнення судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 14 244 грн 10 коп відмовити.
В іншій частині зазначене рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Компенсувати  ОСОБА_1 978 грн судового збору за подання апеляційної скарги за рахунок держави.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України. 

Головуючий                                                               Л.М. Царюк

Судді                                                           Т.М. Базовкіна

                                                                        С.Ю. Колосовський
Повний текст постанови складено 04 жовтня 2022 року.