13.10.22
33/812/122/22
Миколаївський апеляційний суд
Єдиний унікальний номер судової справи 489/718/22
Номер провадження 33/812/122/22 
Номер провадження 33/812/129/22 Головуючий суду І інстанції суддя Микульшина Г.А.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП     Суддя апеляційного суду Бондаренко Т.З.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2022 року                                             м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
судді – Бондаренко Т.З.,
із секретарем судового засідання – Ковальського Є.В.,
за участю адвоката Ігнатова Д.І, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, Франюка В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги 
ОСОБА_1 та його захисника Ігнатова Д.І.,
на постанову, яку ухвалив Ленінський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Микульшиної Г.А. у приміщенні цього суду 26 липня 2022 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючий,
-визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,

в с т а н о в и в:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 201693 складеного 25 січня 2022 року водій ОСОБА_1 11 січня 2022 року о 00 годині 45 хвилин по вулиці Космонавтів, 1, в м. Миколаєві керував транспортним засобом MAN днз НОМЕР_1 з причепом PACTON днз НОМЕР_2 , згідно висновку від КНП МОЦЗ МОР № 38 складеному о 00 год. 55 хв. 11 січня 2022року, в стані наркотичного сп`яніння.
Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від  26 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Також з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір в сумі 496,20 грн.
Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 та його захисник Ігнатов Д.І., подали апеляційні скарги, в яких просили вказану постанову районного суду скасувати та ухвалити нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП. 
Апеляційні скарги мотивовані тим, що в порушення процесуальних норм суд виніс оскаржувану постанову за відсутності апелянта, проігнорував заяву сторони захисту про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та клопотання про витребування доказів, а також у матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення апелянта про розгляд справи, відсутні посилання та докази зупинки транспортного засобу під керуванням   ОСОБА_1 , на відео не відображено перебування ОСОБА_1 на місці водія, відсутнє направлення до медичного закладу щодо здійснення огляду на стан сп`яніння, відсутні докази проведення лабораторних досліджень, а також протокол складено з порушенням строків встановленим законом. 
Дослідивши наявні у справі матеріали, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню із наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Вимог ч.ч. 1,2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно припису ст. 8 КУпАП, особа яка вчинила, адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.
Як зазначено у статті 9 КУпАп (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу статей 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
При цьому, суд повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.
Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.
Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
       Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
       Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).
Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Вимоги вказаних правових норм не були дотримані судом першої інстанції в повному обсязі.
Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте вчинок може бути кваліфіковано як адміністративне правопорушення, при наявності сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Згідно частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Таким чином, об`єктивною стороною вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП  є: 1) керування транспортним засобом; 2) у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого).
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто ОСОБА_1 , керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись, оскільки суд належним чином не проаналізував наявні в справі докази, лише формально пославшись на їх наявність, та дійшов до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ № 201693 складеного 25 січня 2022 року, водій ОСОБА_1 11 січня 2022 року о 00 годині 45 хвилин по вулиці Космонавтів, 1, в м. Миколаєві керував транспортним засобом MAN днз НОМЕР_1 з причепом PACTON днз НОМЕР_2 в стані наркотичного сп`яніння, що є порушенням вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху.
 На підтвердження вказаних неправомірних дій до справи додано відеозаписи з нагрудної камери поліцейського. На одному з даних відеозаписів обьективно зафіксовано рух автомобіля поліцейського, який проїхавши деякий час прямо по дорожному полотну, звернувши праворуч, фарами освітив вказаний вантажний автомобіль зі сторони причепу. На відео чітко вбачається, що автівка здійснювала стоянку на узбіччі дорожнього полотна та не здійснювала будь-якого руху. В подальшому через лобове скло із автомобіля поліцейського, камера продовжувала фіксувати, як один із поліцейських вийшов із цієї машини та направився, ймовірно в сторону кабіни вантажного авто, а поліцейський, який здійснював відеофіксацію, продовжував перебувати в поліцейському автомобілі, будь яких інших обставин подій, відеозапис не містить. 
Відповідно до правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.
Таким чином, на даному відео, в порушення наведених положень Інструкції, відсутня непереривна фіксація руху автомобіля, яким за даними протоколу керував ОСОБА_1 , чи перебував останній або інша особа на місці водія в цьому автомобілі, яка бесіда відбулася поліцейського з ОСОБА_1 чи з іншою особою, які ознаки наркотичного сп`яніння у водія вантажного автомобіля були виявлені поліцейським, і в зв`язку з чим водію було запропоновано пройти медичний огляд. Тобто на відео не зафіксовано будь-яких даних щодо фактичних обставин правопорушення.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції допитано свідка ОСОБА_2 , який суду пояснив, що він є власником транспортного засобу та 11 січня 2022 року о 00- 45 годин керував вказаним транспортним засобом та перевозив вантаж. Проте, автомобіль зламався, в зв`язку з чим він змушений був здійснювати тривалу стоянку та ремонтувати автомобіль. Коли підійшов поліцейський, він саме і займався ремонтом та надав відповідні пояснення, місце в кабіні авто за кермом було вільне, поряд з ним знаходився ОСОБА_1 , який їхав разом з ним як пасажир. Поліцейські запропонували їм обом пройти медогляд, посилаючись на те, що відмова від огляду, є автоматичною підставою для притягнення їх до відповідальності. В зв`язку з цим вони разом з ОСОБА_1 проходили мед огляд, при цьому ОСОБА_1 заперечував факт свого керування транспортним засобом та вживання будь-яких засобів. У свідка результат медичного дослідження був негативний. 
За вказаних обставин, не можна вважати доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом MAN днз НОМЕР_1 з причепом PACTON днз НОМЕР_2 , оскільки такі належні докази в матеріалах справи відсутні. 
Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Аналогічні вимоги містить Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі – Порядок № 1103) та Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015  р. № 1452/735 (далі – Інструкція № 1452/735 )
Так, відповідно до вимог п. 12 Розділу ІІ Інструкції № 1452, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу 1 цієї Інструкції , поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Пунктами 7, 15, 16, 20, 22 Інструкції № 1452 передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. 
Однак, в порушення наведених вимог інструкції до протоколу про адміністративне правопорушення не додано направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для встановлення перебування його у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції із зазначенням відповідних ознак у нього щодо такого сп`яніння.
Згідно із пунктами 13, 14 Порядку № 1103 лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного  засобу,  складає  за  його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок  складається  в  трьох  примірниках: по одному - для поліцейського  та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. 
        За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
       З відеозапису вбачається, як ОСОБА_1 було доставлено в медичний заклад, оглянуто та було відібрано біологічні зразки для дослідження у вигляді мочи.
Згідно з результатом токсикологічного дослідження № 49 в біологічному середовищу виявлено сліди амфетаміну.
Відповідно до акту медичного огляду за № 38 встановлено діагноз відповідно до якого виявлені ознаки наркотичного сп`яніння.
На підставі вказаного акту складено висновок щодо результатів медичного огляду від 11 січня 2022 року про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.
В порушення вимог вказаного Порядку, висновок підписано лише лікарем, який проводив огляд, підпис порушника ОСОБА_1 та запис про його вручення в присутності поліцейського на ньому відсутній, крім того медичний висновок викладено на формі, яка не відповідає формі, затвердженій відповідною Інструкцією (п. 16 розділу Ш), що вказує на порушення права останнього на його оскарження.
Вимоги до протоколу про адміністративне порушення, порядок його складання викладені у статтях 254, 256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376 (далі – Інструкція № 1376), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015  № 1395 (далі – Інструкція № 1395).
Так, статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
Аналогічні вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення викладені в зазначених Інструкціях № 1376 , № 1395.
З аналізу вказаних положень закону можна дійти висновку, що складання такого протоколу в обов`язковому порядку відбувається на місці вчинення правопорушення, не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у присутності особи, яка притягається до відповідальності за адміністративне правопорушення, з роз`ясненням останньому його прав, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, наданням можливості надати свої пояснення, врученням копії протоколу.
Відповідно до положень частини 1, 2 статті 259 КУпАП складання протоколу про адміністративне правопорушення не на місці вчинення правопорушення допускається лише в разі неможливості скласти його на місці події, зокрема, при вчиненні порушень правил користування засобами транспорту, правил щодо охорони порядку і безпеки руху порушника може бути доставлено уповноваженою на те особою в поліцію, якщо у нього немає документів, що посвідчують особу, і немає свідків, які б могли повідомити необхідні дані про нього.
У відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735  ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в протоколі у ОСОБА_1 , не зазначено ознак керування транспортним засобом під впливом алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, які би вказували на наявність складу адміністративного правопорушення. Такі ознаки не були зафіксовані працівниками поліції одразу після зупинки, оскільки про таке відсутні дані в матеріалах справи в порушення вимог п. 12 (додатку № 2 Інструкції). 
Матеріалами справи вбачається, що особу ОСОБА_1 було встановлено поліцейськими саме 11 січня 2022 року о 0-45 годин і до поліції він не доставлявся з цією метою, огляд лікарем та відібрання біологічного середовища, а також медичний висновок було складено через 10 хвилин того ж дня, тобто о 00 годин 55 хвилин, однак, протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 201693 про вчинення водієм ОСОБА_1 11 січня 2022 року о 00 годині 45 хвилин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, складений лише від 25 січня 2022 року, тобто через 14 днів після виявлення правопорушення. Проте, будь-яких передбачених законом підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення у підрозділі поліції через тривалий час після встановлення обставин події правопорушення не було.
Також, з матеріалів справи слідує, що протокол складено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в зв`язку з чим в протоколі відсутній його підпис, та не мають юридичного значення записи в протоколі про те, що особа не заявила про наявність в неї пояснень з приводу вчинення правопорушення та запис про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її права та обов`язки , передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпПА.
За такого, протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не відповідає наведеним приписам викладеним в ст. ст. 254, 256 КУпАП щодо строку його складання та його змісту.
Так, чинним КУпАП не передбачено: складання протоколу про адміністративне порушення після спливу 24 годин після виявлення особи, яка вчинила правопорушення; запрошення особи для складання протоколу про адміністративне порушення до відділення поліції; не вручення висновку лікаря за результатами огляду на час сп`яніння негайно після його складання. 
Також в матеріалах справи відсутні докази стосовно відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем або вилучення транспортного засобу, як то встановлено положеннями ст. 266 КУпАП . 
Також, апеляційний суд звертає увагу, що повідомлення про запрошення до підрозділу поліції на 07 вересня 2020 року для розгляду вчиненого адміністративного правопорушення, видане ОСОБА_1 11 січня 2021 року та 25 січня 2022 року, суперечить положенням статей 221, 222 КУпАП, оскільки розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, підвідомчі судам, а не органам Національної поліції. Крім того, повідомлення про розгляд справи на 25 січня 2022 року , працівником поліції підписано 25 січня 2022 року, а запис про одержання повідомлення містить дату 21 січня 2022 року (а.с. 6). 
       Встановлені апеляційним судом обставини щодо порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення від 25 січня 2022 року відносно ОСОБА_1 , свідчать про порушення працівниками поліції вимог статей 254, 256, 259 КУпАП, визначеного законодавством порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, передбаченого Порядком № 1103 та Інструкцією № 1452/735. За такого вказаний протокол не відповідає вимогам закону і не може бути підставою для притягнення останнього до відповідальності. 
Статтею 62 Конституції України , зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Тому суд першої інстанції помилково дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним 11 січня 2022 року правопорушення, оскільки в суді не доведена належними та допустимим доказами наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
У зв`язку із викладеним, апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника Ігнатова Д.І.  задовольнити, постанову Ленінського районний суд м. Миколаєва від 26 липня 2022 року, якою   ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за протоколами серія ААБ № 201693 від 25 січня 2022 року, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, скасувати,  провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду Т.З. Бондаренко