ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 листопада 2022 року           справа №200/17455/21 

                                                                                                                                              м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів:  Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 р.  у справі  № 200/17455/21 (головуючий І інстанції суддя Ушенко С.В.)  за позовом   ОСОБА_2  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області   про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди,                                                                                            
                                                           ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 зверталась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила суд:
- визнати бездіяльність щодо поновлення пенсії протиправною і дискримінаційною, визнати протиправними і дискримінаційними та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії, викладене в листі відповідача від 05.08.2021 вих. № 9112-10297/М-15/8-0500/21, та визнати протиправними і дискримінаційними дії відповідача стосовно відмови поновити виплату пенсію;
- зобов`язати поновити виплату пенсії з 01.08.1999 на вказаний нею банківський рахунок з нарахуванням індексації та компенсації втрати частини доходів відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- стягнути кошти в сумі 100000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправними і дискримінаційними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких відповідач відмовив у поновленні пенсії.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 року у справі     № 200/17455/21  відмовлено у задоволенні клопотань представника позивача про зупинення провадження у справі № 200/17455/21 до встановлення правонаступництва та продовження процесуального строку, встановленого судом в ухвалі від 25.07.2022 для усунення недоліків позовної заяви; відмовлено у відкритті провадження за  позовом   ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій  просив скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від  30 серпня 2022 року у справі   № 200/17455/2, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріально права дійшовши помилкового висновку, що « …в даному випадку спірні правовідносини не допускають правонаступництва …» 
Згідно  п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року було задоволено  апеляційну скаргу представника позивача - Меламеда Вадима Борисовича на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі № 200/17455/21, якою позовна заява ОСОБА_2  була повернута позивачеві.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі № 200/17455/21  скасовано та справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Суд першої інстанції після отримання справи ухвалою від 25.07.2022 залишив позовну заяву без руху і надав строк для усунення недоліків. 
Однак в цей час представником позивача суду було сповіщено про смерть позивача ОСОБА_2   і на підтвердження подана копія свідоцтва про смерть  від 11 січня 2022 року, а також клопотання про зупинення провадження у справі до встановлення правонаступництва та продовження процесуального строку, встановленого судом в ухвалі від 25.07.2022 для усунення недоліків позовної заяви, на 10 днів з моменту отримання рішення суду  (а.с. 98-99).
Суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження у справі  зазначив, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо настала смерть фізичної особи чи припинено юридичну особу, яка не є суб`єктом владних повноважень, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позовну заяву, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Статтею 1227 Цивільного кодексу України встановлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
При цьому суд зауважує, що в даному випадку отримання коштів (пенсії) повинно відбуватися за вимогами Спадкового права зі встановленням всього кола спадкоємців, строків прийняття спадщини, що можливо тільки в порядку цивільного судочинства. Тобто, майно, яке залишилося після смерті особи, є спадковим майном, а його отримання носить приватноправовий характер.
Колегія суддів погоджується з таким правовим висновком суду з огляду на таке.
Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  унормовано:
«1. Сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
2. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
3. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини».
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин (відповідні правові висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 804/15129/15).
Спір виник з приводу захисту спадкоємцем позивачем свого права на спадкування за законом як спадкоємця першої черги після смерті матері.
Сама собою участь у спорі ГУ ПФУ у Донецькій області не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Судами встановлено, що  спадкоємець позивача - апелянт в цій справі -  виявив намір отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на неотриману пенсію її померлою матір`ю.
Верховний Суд у постанові від 09 червня 2022 року у справі 200/12094/18-а з аналогічними обставинами дійшов  висновку, що спір у цій справі не має публічно-правового характеру, а тому, не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів та має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.
Вказана позиція також сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 286/3516/16.
В частині 5 ст. 242 КАС України занотовано: «При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду», що і робить колегія суддів в цій справі.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції  про відмову у відкритті провадження у справі.
У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. 
Згідно п. 1 ч. 1  ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного,  суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції  правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм  процесуального права, доводи  апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги  та  скасування  ухвали  суду  не  вбачається.
Керуючись ст. ст. 149, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, 
     
                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну  скаргу   ОСОБА_1  на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 р.  у справі  № 200/17455/21   -  залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2022 р.  у справі  № 200/17455/21- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 21 листопада 2022 року.

Головуючий суддя                                                                                     Г.М. Міронова

Судді                                                                                                           І.В. Геращенко

                                                                                                                     Е.Г. Казначеєв