ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3498/22 Справа № 200/7534/19 	  	Головуючий у першій інстанції: Кондрашов  І. А. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Єлізаренко І.А., Свистунової О.В., 
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на рішення Бабушкінського районного суду м .Дніпропетровська від 04 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», третя особа – Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними, визнання бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди,– 
ВСТАНОВИЛА:

У травні 2019 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ПАТ «Дніпрогаз», найменування якого змінено на АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», третя особа ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», про захист прав споживачів та визнання бездіяльності, обґрунтовуючи це тим, що 09.12.2015 року між позивачами та ПАТ «Дніпрогаз», ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» укладено договір про надання послуг з газопостачання. Договір між сторонами діє та передбачає безперервне постачання природного газу споживачам за адресою: АДРЕСА_1 . 31 березня 2019 року без будь-якого попередження було припинене газопостачання у низкі квартир та будинків по АДРЕСА_1 , в тому числі і в будинку споживачів. В аварійній службі повідомили, що була пожежа на вулиці, тому газопостачання припинено. Однак, надалі газопостачання так і не було відновлено. В подальшому працівники ПАТ «Дніпрогаз» шляхом механічного роз`єднання газопроводу-вводу до будинку по АДРЕСА_1 , від`єднали будинок позивачів від газової магістралі. Все це проводилось самовільно, без будь-яких попереджень та узгоджень із власниками будинку. Відповідні акти, що передбачені законом, не складались. Позивачі неодноразово звертались із листами – претензіями, вимогами на адресу ПАТ «Дніпрогаз» з проханням поновити газопостачання, надати пояснення з приводу відключення газу. Проте відповіді від ПАТ «Дніпрогаз» не надходили, а в тих відповідях, що надійшли містяться лише посилання на загальні норми законодавства, без чіткого визначення підстав припинення газопостачання. Порушення ПАТ «Дніпрогаз» є триваючим, оскільки така ситуація продовжується вже більше двох років. За цей час позивач, що мешкає з маленькою дитиною, не може нормально приготувати їжу, в холодну пору року будинок стоїть без опалення, відсутня можливість підігріти воду для догляду за немовлям тощо. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивачі просили визнати неправомірними дії ПАТ «Дніпрогаз» щодо здійснення механічного роз`єднання газопроводу – вводу до будинку по АДРЕСА_1 ; визнати бездіяльність АТ “Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо відновлення газопостачання до квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ; зобов`язати АТ “Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» відновити за власний рахунок постачання природного газу до квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ; стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 8278,58 грн. та моральну шкоду у розмірі 473652,00 грн.; стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 6141,33 грн. та моральну шкоду у розмірі 473652,00 грн.
Рішенням Бабушкінського районного суду м .Дніпропетровська від 04 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача – Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», про захист прав споживачів та визнання бездіяльності, задоволено частково. Визнано неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо здійснення механічного роз`єднання газопроводу-вводу до будинку по АДРЕСА_1 . Визнано бездіяльність Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо відновлення газопостачання до квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Зобов`язано Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» відновити за власний рахунок постачання природного газу до квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на користь держави судовий збір у розмірі 3842,00 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Місце проживання позивача ОСОБА_2  є АДРЕСА_4 , а місцезнаходженням третьої особи ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» є АДРЕСА_5 . На день розгляду даної справи на території м.Дніпро не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна обстановка у даному регіоні є стабільною. Також, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази неможливості направлення  ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», як юридичної особи, свого представника в судове засідання, а також доказів того, що вони не мають можливості, за об`єктивних обставин, брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою технічних засобів, визначених ЦПК України. 
У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та часткове скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення у цій частині, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 є власником 21/25 частки домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 09 грудня 2015 року (а.с. 27 т.1).
ОСОБА_2 є власником 4/25 частки зазначеного домоволодіння на підставі договору купівлі – продажу від 09 грудня 2015 року (а.с. 33 т.1).
Для підключення газу до будинку ОСОБА_1 30.12.2015 року були видані технічні умови №0965/33 на реконструкцію системи газопостачання за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 123).
19.01.2016 року між ОСОБА_1 , ПАТ «Дніпрогаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» був укладений договір про надання послуг з газопостачання, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачеві, членам його сім`ї, та іншим особам, зареєстрованим у помешканні, а газорозподільне підприємство (ПАТ «Дніпрогаз») зобов`язується забезпечити транспортування природного газу з гарантійним рівнем надійності, безпеки, якості, своєчасне технічне обслуговування газопроводів, газових приладів і пристроїв (а.с. 7-17 т.1).
ОСОБА_2 видані технічні умови №0216/33 на реконструкцію системи газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 від 03.02.2016 року (а.с. 133).
Проекти зовнішнього газопостачання та внутрішніх пристроїв ГСВ за квартирами АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , були узгоджені ПАТ «Дніпрогаз» без зауважень (а.с. 118, 128).
Згідно заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 29.12.2015, з початку 2016 року квартири позивачів були підключені до газопостачання (а.с. 138, 139).
01.07.2015 року на виконання Закону України «Про ринок природного газу» статусу постачальника природного газу на території м. Дніпро набуло Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», код ЄДРПОУ 39572642.
Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», код ЄДРПОУ 20262860 з 01.07.2015 на підставі Закону України «Про ринок природного газу» №329 від 09.04.2015 року не є постачальником природного газу населенню м. Дніпро, а здійснює лише функції розподілу природного газу на території Дніпропетровської області.
31 березня 2019 року працівниками відповідача припинено газопостачання будинку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом механічного роз`єднання газопроводу-вводу (перекриття крану) та встановлення блінда і пломби.
Відповідно до акту №430 про припинення газопостачання від 31.03.2019 року, причиною відключення газу вказана пожежа у буд. АДРЕСА_7 (а.с. 52). Зазначений акт складено одноособово працівником відповідача; підпис споживача на акті відсутній, свідки не залучались.
В листі аварійно-диспетчерської служби від 31.03.2019 року (заявка №1524) зазначено, що «витоку газу немає, пожежа не пов`язана з газом, замикання проводки. Для відновлення газопостачання необхідно за допомогою газозварювання обрізати деформовані відгалуження і нежитлові квартири інструментами» (а.с. 51).
З матеріалів справи вбачається, що позивачі неодноразово звертались до ПАТ «Дніпрогаз» з проханням відновити постачання газу по  АДРЕСА_8 та пояснити причини відключення (а.с. 18, 21, 22).
Листом ПАТ “Дніпрогаз” за вих.№49101.7-Лв - 3536-0419 від 04.04.2019 року вказано, що не є можливим відновити газопостачання у випадку виявлення технічних порушень з боку мешканців будинків, ненадання доступу до газових приладів. При цьому сам відповідач вказує, що пожежа виникла внаслідок замикання електроприладів. 
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Частиною ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відносини між газопостачальними організаціями та громадянами - споживачами газу регламентуються «Правилами постачання природного газу», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 2496 та Кодексом газорозподільних систем, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494.
Частиною 1 Глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2494 визначено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність підтвердженого обсягу природного газу по об`єкту споживача та/або його постачальнику; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) неповернення Оператору ГРМ заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу чи розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9)наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) в інших випадках, передбачених законодавством.
У вказаній вище правовій нормі також зазначено, що якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1-6 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надати повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу) Оператором ГРМ.
Згідно абз. 2 п. 4 глави 7 Кодексу ГРМ при припиненні (відновленні) розподілу природного газу на об`єкт споживача складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. При складанні акта про припинення розподілу природного газу Оператор ГРМ зазначає в ньому про наслідки несанкціонованого відновлення газоспоживання, передбачені цим Кодексом, а також обов`язково фіксує фактичні показання лічильника газу на дату припинення газопостачання (розподілу природного газу), за винятком випадків відмови в доступі до об`єкта споживача, де розташований лічильник газу (ЗВТ).
Відповідно до п. 5.4. Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості №285 від 15.05.2015 р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.06.2015 р. за №674/27119 (далі - ПБСГ), Технічне обслуговування внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових і громадських будівель, комунально-побутових об`єктів невиробничого характеру здійснюється відповідно до вимог документації з експлуатації заводів-виробників газового обладнання на договірних засадах.
Умови для технічного обслуговування забезпечуються власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем) відповідно до вимог чинного законодавства України.
При виявлені несправного газового обладнання, ремонт якого потребує його розбирання, у відповідності до п. 5.8. ПБСГ, помешкання житлових будинків необхідно відключати зі встановленням заглушок та оформленням відповідного акта представником газорозподільного підприємства, так як такі ситуації належать до аварійних.
Відповідно до п. 5.7. гл. 5 ПБСГ, підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови наявності витоків газу.
Відповідно до п. 6 гл. 7 розділу VI Кодексу ГРМ відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу та після усунення порушень (за їх наявності) відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання, відповідно до Кодексу газорозподільних систем.
Локалізація і ліквідація аварійних ситуацій здійснюється аварійно- диспетчерською службою «104», її філіями і постами, що працюють цілодобово і без вихідних. Роботи з ліквідації наслідків аварій повинні виконуватись експлуатаційними підрозділами газорозподільних підприємств після локалізації аварійної ситуації. Після усунення загрози роботи з приведення газопроводів і газового обладнання в технічно справний стан повинні проводитися за нарядом-допуском (підпункт 8.1 пункту 8 Розділу V Правил безпеки систем газопостачання).
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що відповідач в односторонньому порядку припинив газопостачання шляхом механічного роз`єднання вводу до помешкання позивачів , яке здійснене із зазначеними вище суттєвими порушеннями при складанні акту про припинення газопостачання, - місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про визнання неправомірними дій відповідача стосовно здійснення механічного роз`єднання газопроводу-вводу до будинку по АДРЕСА_1 та зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» відновити за власний рахунок постачання природного газу до квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .
Посилання апелянта на те, що на території земельної ділянки по АДРЕСА_1 виявлено гараж, який встановлений в охоронній зоні на газопроводі - не спростовують правильність висновків районного суду, оскільки є недоведеними та не були підставою для від”єднання будинку відповідачів від газопроводу.
Місцевим судом правильно встановлено, що розподільний газопровід, проходить по АДРЕСА_7 не під гаражем, а посередині вулиці. Технічні умови та проекти під`єднання газопостачання до будинку позивачів були у 2015-му році погоджені відповідними органами і службами, в тому числі ПАТ «Дніпрогаз». Жодних зауважень з приводу гаражу та його невідповідності правилами безпеки відповідачем не зазначено. 
З приводу визнання у встановленому порядку аварійним стану газорозподільної системи, місцевим судом правильно встановлено, що в матеріалах справи є лише акт шурфового обстеження підземних газопроводів №28 від 16.04.2019 року. Інших доказів, будь-яких інших комісійних актів не надано. Висновок про те, що ділянка газопроводу перебуває у аварійному стані, в матеріалах справи відсутній. Встановлений лише факт порушення ізоляції, стан труби – задовільний (а.с.112).
Відповідно до Розділу ХІ Порядку технічного огляду, обстеження, оцінки та паспортизації технічного стану, здійснення запобіжних заходів для безаварійного експлуатування систем газопостачання затвердженого Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №640 від 24 жовтня 2011 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 листопада 2011 року за №1326/20064, системою запобіжних заходів безаварійного експлуатування систем газопостачання передбачається виконання таких робіт: технічне обслуговування; планові ремонти.
Всі роботи з технічного обслуговування і планових ремонтів систем газопостачання потрібно виконувати з дотриманням вимог НПАОП 0.00-1.20-98, Правил обстежень, Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці від 09.01.98 N 4, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.02.98 за № 93/2533 (далі - НПАОП 40.1-1.21-98), НАПБ А.01.001-94, ДБН В.2.5-20-2001, ДСТУ Б В.2.5-29:2006. Деякі акти втратили чинність, проте на практиці застосовуються в частині технічних вимог до проведення таких робіт, оскільки інших вимог не передбачено.
До складу робіт з технічного обслуговування газопроводів і споруд на них входять: технічний огляд; технічне обстеження; вимірювання тиску газу в газопроводах; вимірювання електропотенціалів на підземних газопроводах.
Нормою п. 4 гл.1 розділу ІІІ Кодексу ГРМ покладено прямий обов`язок на оператора ГРМ проводити як технічне обстеження газорозподільних систем, так і забезпечувати безаварійне експлуатування газопроводів шляхом проведення їх поточного або капітального ремонту. Ураховуючи, що газопровід є розподільним, то його технічне обслуговування, поточний чи капітальний ремонт повинен здійснювати відповідач, а не перекладати цей обов`язок на споживачів. В матеріалах справи немає жодних вимог чи листів про те, що позивачі мають усувати технічні порушення розподільного газопроводу.
Тому, незадовільний технічний стан розподільного газопроводу не може бути підставою для припинення газопостачання, оскільки підтримання таких систем в належному стані віднесено до компетенції оператора ГРМ (відповідача), а не позивачів. 
Щодо порушення порядку заміни газового обладнання та самовільного встановлення позивачами двох двоконтурних газових котлів «Імергаз», на які посилається відповідач.
Відповідачем не враховано, що встановлення котлів було передбачено проектами. Так, на схемах проектів міститься запис «Котел «Immergas» взамен сущ.» Отже, факт порушення позивачами порядку заміни газового обладнання не доведений. У позивачів наявна вся документація на ці котли, а спірні акти складені у 2016-му році, що не узгоджується із датою припинення постачання газу у 2019 р.
Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.
Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.
Згідно з п.5 даної постанови Пленуму обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Враховуючи, що позивачі тривалий час були позбавлені можливості користуватись газовим обладнанням, що спричиняло дискомфорт у побуті, дратування, тощо; враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання неправомірних дій відповідача стосовно здійснення механічного роз`єднання газопроводу-вводу до будинку по АДРЕСА_1 та зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» відновити за власний рахунок постачання природного газу до квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь кожного із позивачів 5000,00 грн. моральної шкоди, розмір якої є справедливим та співмірним із характером та ступенем моральних переживань кожного із позивачів.
Разом з тим, позивачами не доведено, які саме винні, протиправні дії вчинив відповідач, що призвели до заподіяння матеріальної шкоди у розмірі 8278,58 грн. та 6141,33 грн., тому вимога позивачів щодо стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, рішення місцевого суду в частині визнання неправомірності дій відповідача стосовно щодо здійснення механічного роз`єднання газопроводу-вводу до будинку по АДРЕСА_1 ; зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» відновити за власний рахунок постачання природного газу до квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та стягненні з відповідача на користь позивачів моральної та матеріальної шкоди підлягає залишенню без змін. 
Разом з тим, оцінюючи належність обраного позивачами способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, судам слід виходити із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Такий правовий висновок Верховний Суд виклав в постанові від 16 грудня 2020 року у справі №528/409/18.
Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку, що такий спосіб захисту, як визнання бездіяльності (без зазначення “неправомірною” чи “протиправною”, тощо) АТ “Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо відновлення газопостачання до квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , - є неефективним способом захисту, враховуючи, що про визнання бездіяльності незаконною не заявлено. 
Нездійснення відповідачем підключення будинку позивачів до газопроводу є фактичною обставиною, яка визнана сторонами та є обгрунтуванням задоволення інших позовних вимог, про що зазначено вище. Позовна вимога про визнання бездіяльності АТ “Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» щодо відновлення газопостачання до квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 - є надмірною та задоволенню, у якості самостійної позовної вимоги, не підлягає. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками місцевого суду щодо їх оцінки; не спростовують правильність застосування місцевим судом норм матеріального права та не свідчать про порушення судом першої інстанції положень процесуального закону.
За положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам за 2 задоволені позовні вимоги немайнового характеру та 2 позовні вимоги майнового характеру щодо кожного позивача у загальному розмірі 3073, 60 грн.
У зв`язку з наведеним рішення місцевого суду в частині стягнутого судового збору підлягає зміні.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" – задовольнити частково. 
Рішення Бабушкінського районного суду м .Дніпропетровська від 04 листопада 2021 року в частині визнання бездіяльності Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" щодо відновлення газопостачання до квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 – скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення. 
В задоволенні позовної вимоги  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про визнання бездіяльності Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" щодо відновлення газопостачання до квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 – відмовити. 
Рішення Бабушкінського районного суду м .Дніпропетровська від 04 листопада 2021 року в частині розміру стягнутого з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на користь держави судового збору – змінити з 3842,00 грн. на 3073 (три тисячі сімдесят три) грн. 60 коп. 
В іншій частині рішення Бабушкінського районного суду м .Дніпропетровська від 04 листопада 2021 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова