ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7837/22 Справа № 211/502/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Середня Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді                      Корчистої О.І.
суддів:                            Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,
за участю секретаря                     Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №211/502/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,
на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2022 року,

встановив:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» про скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та просила суд скасувати наказ № 484 від 24 грудня 2021 про відсторонення її від роботи, зобов`язавши відповідача допустити її до роботи та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме з 25 грудня 2021 року по день ухвалення рішення, посилаючись на недотримання відповідачем вимог статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» і КЗпП України, незаконне відсторонення в зв`язку з цим її від роботи.
11 жовтня 2022 року ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області зупинено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця» про скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №130/3548/21 (провадження № 14-82цс22).
Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що зупиняючи провадження у справі, суд не в повному обсязі встановив обставини по справі, не перевірив доводи і не дав їм належну правову оцінку, виніс ухвалу, яка не відповідає вимогам закону. Висновки суду не є достатньо обґрунтовані і не підтверджені матеріалами справи та поясненнями учасників процесу. Вважає, що цивільна справа № 211/502/22 не містить нічого спільного зі справою № 130/3548/21, оскільки ОСОБА_1 не відмовлялася і не ухилялася від проведення профілактичного щеплення проти Covid-19. Суд першої інстанції не виконав вимоги ст. 9, 46 КЗпП України, не застосував правовий висновок, який висловлено Верховним Судом у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 755/6458/15-ц та п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». При прийнятті оскаржуваної ухали суд дійшов помилкового висновку про зупинення провадження у цивільній справі, що унеможливило доступ позивача до правосуддя, тому вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відзив на апеляційну скаргу не надано.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримали та просили її задовольнити. Також представник позивача ОСОБА_2 пояснив, що суд першої інстанції дійшов також помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження, оскільки підставою позову ОСОБА_1 є не саме відсторонення позивача від роботи, а здійснення такого відсторонення під час перебування ОСОБА_1 на лікарняному.
Представник відповідача в судове засідання апеляційного суду не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно  до  вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися  на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався вимогами п.10 ч.1 ст. 252 ЦПК України та виходив з того, що предметом розгляду цієї справи є скасування наказу про відсторонення позивача від роботи внаслідок відсутності обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19, ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07 вересня 2022 року прийнято до розгляду справу №130/3548/21, рішення Великої Палати Верховного Суду за наслідками вирішення цієї правової проблеми має стати орієнтиром при вирішенні подібних справ судами першої ті апеляційної інстанцій, про що зазначено Верховним Судом в ухвалі про передачу справи.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Так, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, великою Палатою Верховного Суду.
Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 52 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.
Під час судового розгляду було з`ясовано, що предметом позову у даній справі є скасування наказу про відсторонення позивачки від роботи внаслідок відсутності обов`язкового щеплення проти Covid-19.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про скасування наказу від 24 грудня 2021 року № 484 «Про відсторонення від роботи», відновлення доступу до роботи та стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року передано на розгляд до Великої Палати Верховного Суду цивільну справу № 130/3548/21. Підставою передачі стала очевидна необхідність формування єдиної правозастосовної практики у справах про відсторонення працівників від роботи з підстав їх відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби Covid-19 для забезпечення розумної передбачуваності судових рішень. Колегія суддів Касаційного цивільного суду дійшла висновку про наявність виключної правової проблеми у даній категорії справ, оскільки на розгляді першої та апеляційної інстанцій перебуває значна кількість справ, пов`язаних з визнанням незаконним наказу про відсторонення від роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хворобиCOVID-19, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за період відсторонення від роботи, оскільки єдиної практики з  вирішення цього питання немає.
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07 вересня 2022 року прийнято та призначено до розгляду справу № 130/3548/21.
Отже, правовідносини у справі №130/3548/21, що передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а саме про скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати є подібними правовідносинам які вирішуються у даній справі, а сформована Великою Палатою Верховного Суду правова позиція може бути використана судом при розгляді цієї справи.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у даній цивільні справі до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у цивільній справі №130/3548/21.
Пояснення, надані представником позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду про те, що підставою позову ОСОБА_1 є не саме відсторонення позивача від роботи, а здійснення такого відсторонення під час перебування ОСОБА_1 на лікарняному не знайшли свого підтвердження.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо того, що суд постановив ухвалу без повного з`ясування обставин справи, не перевірив доводи сторін з приводу заявлених позовних вимог і не дав їм належну правову оцінку, оскільки для вирішення питання щодо правомірності зупинення судом провадження у справі вказані посилання не мають правового значення.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з дотриманням норм процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі. Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 15 грудня 2022 року.

Головуючий О.І. Корчиста