ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2022 року 
м. Київ
справа № 300/6211/21
адміністративне провадження № К/990/6658/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів - Єресько Л. О., Калашнікової О. В., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.   Івано-Франківськ) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення моральної шкоди, провадження в якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 (колегія суддів у складі: Пліша М. А., Мікули О. І., Курильця   А.   Р.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їхнє обґрунтування 
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо незакінчення виконавчого провадження №   57169452 в частині скасованої рішенням суду постанови про накладення штрафу від 01.10.2019 на суму 66 087,57 гривень в тому ж виконавчому провадженні та стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконанні у державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Борис Ю. Б. перебуває виконавче провадження № 57169452 по примусовому виконанні виконавчого листа № 461/3787/16-ц, виданого 21.08.2018 Галицьким районним судом м. Львова. В межах вказаного виконавчого провадження, 01.10.2019 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 в розмірі 66   087,57 гривень, що складає 20% суми заборгованості зі сплати аліментів на користь стягувачки ОСОБА_2 .. За результатами оскарження позивачем в судовому порядку постанови про накладення штрафу, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 у справі № 300/2050/19 визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Долинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області - Борис Ю. Б. про накладення штрафу ВП № 57169452 від 01.10.2019. Рішення суду від 06.10.2020, за наслідками апеляційного оскарження 03.03.2021 набрало законної сили. Втім, незважаючи на набрання законної сили рішення суду у справі № 300/2050/19 в Автоматизованій системі виконавчого провадження постанова про накладення штрафу державним виконавцем не скасована, а виконавче провадження № 57169452 в частині стягнення штрафу на суму 66 087,57 гривень не закінчено. За доводами позивача постанова про накладення штрафу від 01.10.2019 є окремим виконавчим документом, що перебуває на виконанні в Долинському відділі державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління. Відтак, державний виконавець, одержавши постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 300/2050/19, якою залишено в силі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.10.2019, зобов`язаний закінчити виконавче провадження в частині стягнення штрафу на підставі скасованої постанови відповідно до вимог частини 2 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Окрім вказаного, на переконання позивача, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача моральна шкода в розмірі 10 000,00 гривень, зважаючи на обсяг та тривалість протиправних діянь відповідача, його не об`єктивність та упередженість. 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 позивач оскаржив його в апеляційному порядку.  
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 року у справі № 300/6211/21 залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки до неї додано документ про сплату судового збору у розмірі 1362 грн, який є меншим від розміру встановленого законом. Цією ж ухвалою суд апеляційної інстанції запропонував позивачу протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали усунути недоліки апеляційної скарги шляхом доплати судового збору в розмірі 1362,00 грн.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.11.2021 повернуто скаржнику відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, оскільки у встановлений суддею-доповідачем строк особою, яка подала апеляційну скаргу, не усунуто недоліків апеляційної скарги.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погодившись з ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
На обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що за позовну вимогу щодо визнання протиправною бездіяльність державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління у виконавчому провадженні № 57169452 при поданні позову було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. За позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди позивач зазначив, що відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється, з чим погодився і суд першої інстанції. При поданні апеляційної скарги було сплачено судовий збір відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 1362,00 грн. Наголошує на тому, що в апеляційній скарзі було зазначено, що відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Відтак, на думку скаржника, не підлягає сплаті судовій збір за стягнення моральної шкоди завданої незаконною бездіяльністю державного органу. Відповідно, оскільки судовий збір за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, як вважає скаржник, не підлягав сплаті до суду першої інстанції, так само він не підлягає сплаті при перегляді рішення суду апеляційним судом.
Також скаржник зазначає, що 18.12.2021 він подав до Восьмого апеляційного адміністративного суду клопотання, в якому повторно послався на пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» та просив при визначенні обов`язку апелянта (скаржника) сплачувати судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди, завданої протиправною діяльністю державного органу (його посадовою особою) врахувати правові висновки, що містяться у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 490/2254/20, які судом не були враховані та підстави відступу від цих правових висновків в оскаржуваній постанові не зазначено. Також посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 761/24881/16-ц (звільнення споживачів від сплати судового збору). 
Таким чином, скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції, не врахувавши положення статей 160, 296 КАС України, пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», порушив статті 6, 242, 293, 300 КАС України, а також статтю 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статтю 129 Конституції України, що гарантують право особи на доступ до правосуддя та справедливий судовий розгляд.
Позиція інших учасників справи
Відповідач у відзиві на касаційну скаргу вважає її безпідставною та просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. 
Рух справи у суді касаційної інстанції
18.02.2022 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2022 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючого суддю (суддю-доповідача)  Мельник-Томенко Ж. М., суддів Єресько Л. О., Калашнікову О. В. для розгляду судової справи № 300/6211/21.
Ухвалою Верховного Суду від 28.04.2022 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022.
Ухвалою Верховного Суду від 21.09.2022 закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Позиція Верховного Суду
Релевантні джерела права та акти їхнього застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи 
За статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Приписами пункту 8 статті 129 Конституції України визначено, що забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства.
Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктами 6 та 7 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Частиною другою статті 298 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За статтями 1, 2 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Статтею 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено об`єкти справляння судового збору та визначено перелік процесуальних документів, за подання яких судовий збір не справляється.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів; у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.
Підпунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.
Відповідно до матеріалів справи, позивачем в цій справі заявлено позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні щодо незакінчення виконавчого провадження в частині скасованої рішенням суду постанови про накладення штрафу та стягнення моральної шкоди, завданої цими діями.
Рішенням суду першої інстанції відмовлено в задоволенні цих вимог.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою позивач не надав документа про сплату судового збору на рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди, оскільки вважав, що звільнений від її сплати на підставі положень пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».
Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2021 апеляційну скаргу залишено без руху.
Постановляючи вказану ухвалу суд апеляційної інстанції зазначив, що адміністративний позов в даній справі містить вимоги майнового та немайнового характеру. Відтак, розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви становить 1816,00 гривень. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 2724,00 гривні.
У зв`язку з надання позивачем разом із апеляційною скаргою квитанції про сплату судового збору у сумі 1362,00 гривні, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно було доплатити судовий збір в сумі 1362,00 гривні.
Відповідно до матеріалів справи, позивач на виконання вимог ухвали суду, 20.12.2021 надіслав до суду клопотання, в якому зазначив, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої державним органом на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», відповідно, він звільнений і від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі.
Проте суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у встановлений суддею-доповідачем строк особою, яка подала апеляційну скаргу, не усунуто недоліків апеляційної скарги.
Колегія суддів Верховного Суду не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до підпункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. 
Згідно з приписами частини першої статті 5 КАС України щодо способів судового захисту, які кореспондують з положеннями частини другої статті 245 КАС України щодо повноважень суду при вирішенні справи, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Зміст указаної норми указує на те, що позовну вимогу про відшкодування шкоди, заявлену в адміністративному судочинстві, обов`язково зумовлює вимога про вирішення публічно-правового спору (наприклад визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень). За такого правового регулювання вимога про відшкодування шкоди  не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка її зумовлює, такий платіж сплачується.
Ураховуючи наведене, Суд уважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції щодо необхідності сплати судового збору за оскарження рішення суду першої інстанції в частині позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, яка заявлена в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, та за подання якої, у силу пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється.
Аналогічні висновки щодо застосування зазначених норм права містяться в постановах Верховного Суду від 18.10.2019 у справі № 405/8768/18, від 13.08.2021 у справі № 440/5178/20, від 28.09.2021 у справі № 440/2461/20 і Суд не вбачає підстав для відступу від них під час розгляду цієї справи. 
Відповідно до частин першої і четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
З огляду на викладене касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції було порушено норми процесуального права при ухваленні судового рішення, які призвели до постановлення незаконної ухвали суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає доступу до суду, Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги.
Висновки щодо судових витрат
Оскільки Верховний Суд не змінив та не ухвалив нове рішення, судові витрати відповідно статті 139 КАС України розподілу не підлягають. 
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд  
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 в цій справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко О.В. Калашнікова   Л.О. Єресько